22-ц/804/556/21 
                                                                                263/18519/19 
                                               
Головуючий у 1-й інстанції  Киян Д.В. 
Суддя-доповідач: Попова С.А.
   
     П О С Т А Н О В А
   І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

17 лютого 2021 року Донецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого судді      Попової С.А.,
суддів                           Пономарьової О.М., Ткаченко Т.Б., 
за участю секретаря    Сікора М.М.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 
на рішення  Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 27 листопада 2020 року, ухвалене у складі судді  Кияна Д.В., повний текст рішення складено 27 листопада 2020 року, 
у цивільній справі
за позовом ОСОБА_1 
до виконавчого комітету  Маріупольської міської ради Донецької області
про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради Донецької області, посилаючись на наступні обставини.
Позивач за своїм соціальним статусом є учасником бойових дій, що брав безпосередню участь в антитерористичній операції у період 15.10.2016-27.03.2017 та 07.04.2017-31.05.2017, і відповідно до ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту має право на першочергове забезпечення житловою площею.
У вересні 2019 року він звернувся до Маріупольської міської ради через Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради про взяття на квартирний облік з метою отримання державного житла. Рішенням Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.06.2019 № 226 було відмовлено у взятті на квартирний облік на підставі ст. 35 ЖК України (штучне погіршення житлових умов).
Вважає рішення виконкому протиправним з тих підстав, що при його ухваленні не було враховано склад родини позивача, відсутність у нього та членів сім`ї майна на праві приватної власності, а також наявність в нього пільгового статусу учасника бойових дій.
Просив визнати протиправним і скасувати вішення Виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 21.06.2019 № 226 про відмову у прийнятті його на квартирний облік як особи, яка брала участь у антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та цілісності України, протиправною, а також зобов`язати Виконавчий комітет Маріупольської міської ради розглянути заяву про взяття на квартирний облік для отримання державного житла.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з доведення факту штучного погіршення позивачем житлових умов шляхом відчуження придатного і достатнього за площею для проживання жилого приміщення (належної на праві власності 1/2 частини трикімнатної квартири загальною площею 62,8кв.м, житловою площею 44,1кв.м), а також надання під час постановки на квартирний облік недостовірних відомостей щодо кількісного складу сім`ї (зазначив тільки себе у складі родини). 

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
В  апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Апеляційна скарга (а.с. 74-80) вмотивована тим, що при розгляді документів, наданих ОСОБА_1 з питання прийняття на квартирний облік для отримання державного житла, виконкомом Маріупольської міської ради не було взято до уваги, що у нього відсутнє на праві приватної власності будь-яке нерухоме майно, так само і його дружина не має власного житла. Судом не враховано наявність в нього двох неповнолітніх дітей. А також поза увагою суду залишився його статус учасника бойових дій, що дає право на першочергове забезпечення житловою площею. Заперечує порушення ним ст. 35 ЖК України, що стало підставою для відмови в постановки його на квартирний облік.                                                                                                                   

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Процедура розгляду справи апеляційним судом
Справа розглядається за участю позивача ОСОБА_1 , який підтримав доводи скарги його представника ОСОБА_2 , представника відповідача Виконавчого комітету Маріупольської міської ради – Мащенко Д.О., яка заперечувала проти доводів скарги. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 за соціальним статусом є учасником бойових дій, що 2017 безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції в періоди 15.10.2016-27.03.2017, 07.04.2017-31.05.2017 (а.с. 9, 10). 
ОСОБА_1 перебуває у шлюбі із ОСОБА_3 , від якого має двох дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13, 14, 19). 
24.09.2018 ОСОБА_1 звернувся через Центр надання адміністративних послуг Маріупольської міської ради із заявою про прийняття на квартирний облік для отримання житлової площі, зареєстрованою за № 29-083-3832, та відповідним пакетом документів за отриманням адміністративної послуги «Прийняття громадян, які потребують поліпшення житлових умов, на квартирний облік за місцем мешкання».
Згідно вказаної заяви позивача ним відзначено його статус безробітного на момент звернення, а також поінформовано про склад його родини з 1 особи – власне позивача ОСОБА_1 (пункт 10). Заява містить відомості про проживання в належній на праві приватної власності його сестрі ОСОБА_6 квартирі АДРЕСА_1 і зайняття ним на правах квартиранта однієї кімнати житловою площею 12кв.м (а.с. 15-18, 38). 
Згідно Інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, 26.05.2017 ОСОБА_1 було відчужено сестрі ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу належну йому на праві приватної власності ? частку квартири АДРЕСА_1 , загальна площа якої становить 62,8кв.м, житлова площа 44,1кв.м (а.с. 39-40).

2. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Вивчивши доводи апеляційної скарги на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно ст. 48 Конституцій України кожен має право на житло. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
На позивача, який має статус учасника бойових дій (а.с. 9), поширюються гарантії за п. 14 ст. 12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, за якою учасники бойових дій, які брали безпосередню участь у антитерористичній операції, мають право на першочергове забезпечення житловою площею.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЖК України такими, що потребують поліпшення житлових умов, визнаються громадяни: 1) забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок; 2) які проживають у приміщенні, що не відповідає встановленим санітарним і технічним вимогам; 3) які хворіють на тяжкі форми деяких хронічних захворювань, у зв`язку з чим не можуть проживати в комунальній квартирі або в одній кімнаті з членами своєї сім`ї. Перелік зазначених захворювань затверджується Міністерством охорони здоров`я Української РСР за погодженням з Українською республіканською радою професійних спілок; 4) які проживають за договором піднайму жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду чи за договором найму жилого приміщення в будинках житлово-будівельних кооперативів; 5) які проживають тривалий час за договором найму (оренди) в будинках (квартирах), що належать громадянам на праві приватної власності; 6) які проживають у гуртожитках.
Згідно із ст. 31 ЖК України громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім`ю.
За статтею 22 ЖК України облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, установлення черговості на одержання жилої площі, а також її розподіл у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюються під громадським контролем і з додержанням гласності.
Згідно з прийнятого виконкомом рішення № 226 від 21.06.2019, що базується на рішенні громадської комісії з житлових питань при виконкомі міської ради, ухваленому в порядку ст. 22 ЖК України, ОСОБА_1 відмовлено у взятті на квартирний облік із посиланням на ст. 35 Житлового кодексу України - штучне погіршення житлових умов.
Так, статтею 35 ЖК України, що поставлено в провину позивачеві, визначено, що громадяни, які штучно погіршили житлові умови шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів (стаття 96), не беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Аналогічні положення втілені в п. 17 Постанови Ради Міністрів Української РСР і Української Республіканської Ради Професійних спілок про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР  від 11.12.1984 N 470 (далі за текстом – Правила № 470).
Суд вважав доведеними обставини і, беручи до уваги зібрані по справі докази, колегія суддів з цим погоджується, що факт укладення позивачем правочину (договору купівлі-продажу № 792 від 26.05.2017 року), спрямованого на відчуження на користь своєї сестри житлового приміщення – ? частини вищевказаної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 62,8кв.м, житловою площею - 44,1кв.м, що є достатнім за розміром та умовами для проживання (при нормі жилої площі 13,65кв.м на одну особу – ст. 47 ЖК України), свідчить про штучне погіршення ним житлових умов, що унеможливлює взяття ОСОБА_1 на квартирний облік на пільгових умовах з першочерговим забезпеченням жилою площею.
Однією з підстав незаконності прийнятого виконкомом рішення позивач вказує на неврахування його складу родини (дружина і двоє неповнолітніх дітей) та відсутність у його дружини нерухомого майна. 
Проте, не можна поставити в порушення відповідачеві, як органу, повноважному вирішувати питання по взяття громадян на квартирний облік, вищевказаної заявленої позивачем обставини, оскільки станом на момент подання документів для постановки на квартирний облік ОСОБА_1 в п. 10 своєї заяви від 24.09.2018 вказав кількісний склад його родини – 1 особа (власне позивач ОСОБА_1 ), що він підтвердив і в суді апеляційної інстанції. 
Крім того, в судовому засіданні апеляційного суду позивач вказав про реєстрацію місця проживання дітей і дружини за іншою адресою - в будинку матері його дружини.  
Разом з тим, в апеляційній скарзі стороною позивача наголошується на кількісному складі родини 4 особи.  
Такі непослідовні дії (заяви) є суперечливою поведінкою, тобто такою, що не відповідає попереднім заявам або попередній поведінці заявника, на що звернув увагу Верховний Суд у постанові від 10.04.2019р. у справі № 390/34/17, застосовуючи доктрину venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). 
Відтак, сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки. 
У зв`язку з наведеним, колегія суддів не погоджується, як з необґрунтованими, із доводами апеляційної скарги представника ОСОБА_1 , що перекреслюють попередньо висловлене ним твердження в заяві від 24.09.2018 про склад його родини з 1 особи. 
При вирішенні питання про взяття позивача на квартирний облік не виявлено ознак неправомірності дій службових осіб або порушень чинного законодавства при прийняття Виконавчим комітетом Маріупольської міської ради Рішення від 21.06.2019 р. № 226.
Посилання суду на положення п. 5 ч. 2 ст. 40 ЖК України, згідно із якою громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік, на чому акцентує увагу представник позивача в апеляційній скарзі, – не призвели до неправильного вирішення спору, оскільки було встановлено, що підставою для відмови у постановки ОСОБА_1 на квартирний облік було інше порушення (ст. 35 ЖК України) – штучне погіршення житлових умов. 
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньому обсязі встановив обставини справи за позовними вимогами ОСОБА_1 , відповідні їм правовідносини, доводам сторін та наданим доказам дав належну оцінку. Суд правильно застосував матеріальний закон, вимоги ст.ст. 89, 263-264 ЦПК України, дійшов обґрунтованого висновку про доведення факту штучного погіршення позивачем житлових умов шляхом відчуження придатного і достатнього за площею для проживання жилого приміщення, що стало підставою згідно із ст. 35 ЖК України для відмови в постановленні його на квартирний облік. За недоведенням належними, достовірними, допустимими і достатніми доказами протиправності щодо позивача ухваленого им і скасувати вішення виконавчим комітетом Маріупольської міської ради рішення № 226 від 21.06.2019, суд вірно відмовив в задоволенні позову про його скасування. 
Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішення, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди  з висновками суду щодо їх оцінки.
За таких обставин, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України апеляційна скарга позивача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду, як ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, – залишенню без змін.
Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, суд, 

   П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області  від 27 листопада 2020  року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. 
Повний текст постанови складено 22 лютого 2021 року.

Судді:                                                                           С.А.Попова

О.М.Пономарьова

Т.Б.Ткаченко