ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/26894/20                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Катющенко В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  03 березня 2021 року                                                                       м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді                                                                               Ганечко О.М.,
суддів                                                                                                       Василенка Я.М.,
                                                                                                    Кузьменка В.В.,
за участі секретаря судового засідання                                        Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова Сергія Валентиновича на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 січня 2021 р. у справі за адміністративним позовом Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова Сергія Валентиновича до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа - Голова Національного агенства з питань запобігання корупції Новіков Олександр Федорович, про визнання протиправним та скасування припису,           
   
В С Т А Н О В И В :

Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилков Сергій Валентинович звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд визнати протиправним та скасувати припис Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.09.2020 № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції».
18.11.2020 до суду від позивача надійшла заява про забезпечення позову, шляхом зупинення дії припису Національного агентства з питань запобігання корупції від 25.09.2020 № 23-07/45/20 про усунення порушень вимог частини третьої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції» до набрання законної сили рішенням у цій справі.
Заява мотивована тим, що оскаржуваний припис є протиправним, а виконання вимог останнього, суперечить рішенню Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 520/1285/2020. За наведених обставин, заявник вважає, що вказані обставини є достатніми для вжиття заходів забезпечення позову у даній справі.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 січня 2021 р. у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, заявник подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, просить скасувати ухвалу про відмову в забезпеченні позову та прийняти нову постанову, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.02.2021 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду  у відкритому судовому засіданні на 03.03.2021.
У судовому засіданні апелянт вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Представник відповідача у судовому засіданні у повному обсязі заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. 
Третя особа у судове засідання не з`явилась.
Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з наступного:
-             позивачем до заяви не додано жодного доказу здійснення дій щодо скликання засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури для вирішення питання про розгляд спірного припису з урахуванням обставин, встановлених рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 520/1285/2020;
-             згідно відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 520/1285/2020 не набрало законної сили та перебуває на розгляді в Другому апеляційному адміністративному суді;
-             з урахуванням наведеного, суд першої інстанції вказав на те, що заява про забезпечення позову спрямована на фактичне вирішення спору, що виник між сторонами, до прийняття судом відповідного рішення по суті. При цьому, до заяви матеріалів, будь-яких фактичних даних, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову, в даному випадку, може ускладнити виконання рішення суду чи призвести до необхідності докладати значні зусилля для відновлення прав позивача - суду не надано.
Доводи апеляційної скарги:
-             в обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що безумовне виконання припису НАЗК, всупереч закону, призведе до порушення Головою Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилковим С.В. та іншими членами Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»;
-             при цьому, апелянт вказує на те, що припис НАЗК є обов`язковим для виконання, а про результати виконання припису, посадова особа якій він адресований, інформує впродовж 10 робочих днів НАЗК, за невиконання чого, така особа притягається до відповідальності (ст. 188-46 КУпАП);
-             також, апелянт звертає увагу, що зазначене у приписі рішення КДКА Харківської області від 19.05.2020 було предметом судового розгляду у справі № 520/1285/20, за результатами розгляду якого було відмовлено у задоволенні позову.
-             з огляду на вказане, забезпечення позову у заявлений спосіб, жодним чином не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті - фактично, «поставлення на паузу» правовідносин, що є предметом судового розгляду;
-             апелянт переконаний, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення його прав, відновлення яких буде ускладненим або неможливим у майбутньому. 
Зважаючи на зазначене, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Слід зазначити, що забезпечення позову - це, насамперед, вжиття судом, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.
Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.
За своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі. 
Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за клопотанням заявника.
Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача на даному етапі переконливо та достатньо свідчать про наявність підстав для забезпечення позову.
Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте, суд діє на підставі доказів та фактів, наданих саме заявником.
Як свідчать матеріали справи, що 25.09.2020 Національним агентством з питань запобігання корупції внесено голові Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкову С.В. припис № 23-07/45/20, яким зобов`язано останнього усунути порушення частини третьої статті 53-4 Закону України «Про запобігання корупції», шляхом скасування рішення КДКА від 19.05.2020 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності в порядку статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Так, частиною восьмою статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», передбачено, що голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури представляє Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах, організаціях, перед громадянами.
Голова Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури забезпечує скликання та проведення засідань Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури, розподіляє обов`язки між своїми заступниками, організовує і забезпечує ведення діловодства у Вищій кваліфікаційно-дисциплінарній комісії адвокатури, розпоряджається коштами і майном Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури відповідно до затвердженого кошторису, вчиняє інші дії, передбачені цим Законом, положенням про Вищу кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури, рішеннями Ради адвокатів України і з`їзду адвокатів України.
За змістом частин шостої та сьомої вказаної статті Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», засідання Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури вважається правомочним, якщо на ньому присутні більше половини від загальної кількості членів комісії. Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури приймаються шляхом голосування більшістю голосів від загальної кількості членів комісії.
Рішення Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури може бути оскаржено до суду протягом тридцяти днів з дня його прийняття.
Таким чином, з огляду на вказані норми, на думку апелянта, Голова Вищої кваліфікаціно-дисциплінарної комісії адвокатури не наділений повноваженнями приймати в одноособовому порядку жоден з видів рішень, передбачених частиною п`ятою статті 52 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», так як такими повноваженнями наділене лише Вища кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури, саме як колегіальний орган, та лише за результатом розгляду відповідної скарги на рішення, дію чи бездіяльність КДКА регіону з дотриманням спеціальної встановленої процедури.
Доводи заяви про забезпечення позову, фактично зводяться до незгоди з приписом, як таким, що є протиправним та прийнятим не у відповідності до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».
Перевіривши зазначені в заяві про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та обставинам, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заяви про забезпечення позову та про відсутність підстав для її задоволення на даному етапі, оскільки, запропонований заявником спосіб забезпечення адміністративного позову, задля його вирішення у межах розгляду питання забезпечення позову, вимагатиме фактично розглянути спір по суті, з установленням всіх фактичних обставин справи.
Посилання заявника на ймовірну загрозу ускладнення або унеможливлення виконання рішення суду, ефективного захисту та поновлення порушених прав, не може бути єдиною підставою для забезпечення позову, оскільки, у разі вирішення спору на користь заявника по суті, застосовуються відповідні правові механізми, спрямовані на відновлення попереднього становища та виконання вимог законодавства. 
Важливим для врахування є те, що у межах розгляду даної заяви, судом не може даватись оцінка правомірності/протиправності оскаржуваного припису НАЗК, оскільки встановлення очевидності ознак їх протиправності без розгляду справи по суті, є неприпустимим, адже саме під час розгляду спору по суті, учасниками справи надаються відповідні докази на підтвердження своєї правової позиції, забезпечується принципи змагальності та рівності учасників справи. 
Крім того, і на даний час, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 у справі № 520/1285/2020 не набрало законної сили та перебуває на розгляді в Другому апеляційному адміністративному суді.
Отже, під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті. Саме під час розгляду спору по суті, судом буде надана правова оцінка доводам позивача про протиправність та наявність правових підстав для скасування припису НАЗК від 25.09.2020. 
Суд апеляційної інстанції не вбачає достатніх підстав, які б вказували на необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб та даних, які б свідчили про очевидну небезпеку заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, захист яких стане взагалі неможливим без вжиття таких заходів, або ж для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
З огляду на вищевикладене, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.
Інші ж доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність на даному етапі судового розгляду підстав для забезпечення позову та стосуються основних доводів та обґрунтувань сторони позивача, що мають бути розглянуті під час розгляду спору по суті.
Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких обставин, апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, в її задоволенні необхідно відмовити, а оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

  П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Голови Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Вилкова Сергія Валентиновича - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 січня 2021 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                               О.М. Ганечко 

        Судді                                                                                                                Я.М. Василенко

                                                                                                         В.В. Кузьменко

Повний текст постанови складено 03.03.2021.