ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2021 року	Львів	Справа № 500/2168/20 пров. № А/857/377/21	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого-судді:                                             Кухтея Р.В.
суддів:                                                                      Шинкар Т.І., Онишкевича Т.В.
з участю секретаря судового засідання:            Смолинця А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року (ухвалене головуючим-суддею Мандзієм О.П., час ухвалення судового рішення 10 год 30 хв у м. Тернополі, час складання повного тексту судового рішення 09 листопада 2020 року) у справі за адміністративним позовом Приватного підприємства «Біол» до управління Держпраці у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування рішення,
в с т а н о в и в :
У серпні2020 року Приватне підприємство «Біол» (далі – ПП «Біол», підприємство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до управління Держпраці у Тернопільській області (далі – Управління, відповідач), в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову №ТР394/415/АВ/ТД-ФС від 06.04.2020 про накладення на підприємство штрафу в розмірі 47230,00 грн. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04.11.2020позов було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, в якій через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час інспекційного відвідування 13.02.2020 в адміністративному приміщені ПП «Біол» (на другому поверсі) було виявлено працівника, який виконував трудові функції. На неодноразові прохання інспектора назвати своє ім`я та прізвище, пояснити ким він тут працює, молодий чоловік ухилявся від відповіді. На запитання, чи він є фізичною особою-підприємцем (далі – ФОП), останній відповів, що не є підприємцем, а орендує гараж (бокс) у ПП «Біол». Ні договорів оренди, ні інших документів, які долучено до позовної заяви, на час проведення інспекційного відвідування, надано не було. Також, інформація позивача про те, що ПП «Біол» господарською діяльністю не займається та працю найманих працівників не використовує не є достовірною та вводить суд в оману.
Позивач на скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача Козака А.В., дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що з метою виконання доручення т.в.о. голови Державної служби України з питань праці №Д-69/1/3.1-20 від 06.02.2020, за рішенням керівника Управління на підставі наказу №262 від 10.02.2020, направлення №ТР394/415 від 10.02.2020, інспектором праці – головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Пугач Л.Є., за участю інспектора праці ОСОБА_1 , проводилось інспекційне відвідування ПП «Біол» у період з 13.02.2020 по 19.02.2020.
У ході інспекційного відвідування 13.02.2020 в адміністративному приміщенні ПП «Біол» (на другому поверсі) було виявлено працівника, який виконував трудові функції, зокрема, за робочим столом проводив певні розрахунки на комп`ютері, калькуляторі, робив записи на папері, приймав замовлення у клієнта, брав кошти у мужчини в червоній куртці, із шухляди письмово стола бухгалтера брав гроші та віддавав решту клієнтові, видавав чеки клієнтові, виконував деякі інші функції, що зафіксовано засобами відео та фототехніки.На неодноразові прохання інспектора назвати своє ім`я та прізвище, пояснити ким він тут працює, молодий чоловік ухилявся від відповіді. На запитання, чи він є ФОП, відповів, що не являється, а орендує гараж (бокс) у ПП «Біол». На прохання надати будь-які підтверджуючі документи стосовно оренди боксу, відповів, що ніяких документів немає.
Директор ПП «Біол» ОСОБА_2 теж повідомив, що вказаний громадянин орендує у підприємства гараж, однак надати будь-які підтверджуючі документи відмовився.
Вимогою Управління №ТР394/415/ПД від 13.02.2020 директора ПП «Біол» ОСОБА_2 було зобов`язано до 10год 00 хв 19.02.2020 надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме: копії установчих документів про державну реєстрацію ПП «Біол», копії наказів про прийняття на роботу найманих працівників, які перебувають у трудових відносинах із «Біол» станом на лютий 2020 року, копії повідомлення державної фіскальної служби про прийнятих працівників, які перебувають у трудових відносинах станом на лютий 2020 року, копія документу про обрану систему оподаткування.
За результатами здійснення заходу державного контролю складено акт інспекційного відвідування №TP394/415/АВ від 19.02.2020, у якому зафіксовані порушення законодавства про працю, а саме: ч.3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу», що полягає у допуску до роботи ПП «Біол» до укладення трудового договору із найманим працівником, який виконував певні трудові функції на підприємстві, а також не подані повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби.
Управлінням 03.03.2020 було внесено припис №ТР394/415/АВ/П про усунення виявлених порушень у строк до 03.04.2020.
Підписаний примірник акта та припису не повернуто, про що Управлінням складено акти про відмову від припису №ТР394/415/АВ-ВП від 03.03.2020 та №ТР394/415/АВ/П/1 від 12.03.2020, надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
З метою інформування ПП «Біол» про розгляд у 45-денний строк питання про наявність підстав для накладення штрафу, на його адресу Управлінням надіслано повідомлення №758/01-05-4.3/20 від 02.03.2020.
За результатами розгляду акта перевірки, відповідач виніс постанову №TP394/415/АВвід 19.02.2020 про накладення штрафу на позивача в розмірі 47230 грн, відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України за порушення вимог ч.3 ст.24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України №413 від 17.06.2015 «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу».
Вважаючи постанову TP394/415/АВ від 19.02.2020 протиправною, позивач звернувся в суд з вимогою про її скасування.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами порушення позивачем вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, а відтак законність та обґрунтованість оспорюваної постанови, що не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, в контексті ч.2 ст.2 КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності»№877-V від 05.04.2007 (далі – Закон №877-V).
Згідно дефініції, наведеної у статті 1 Закону №877-V, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч.5 ст.2 Закону №877-V, заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Згідно ч.1 ст.259 КЗпП України, державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відтак, спеціальною нормою КЗпП України передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється центральним орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України№96 від 11.02.2015 (далі – Положення №96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Підпунктом 5 пункту 6 Положення №96 передбачено, що Держпраці для виконання покладених на неї завдань має право: безперешкодно проводити відповідно до вимог закону без попереднього повідомлення в будь-яку робочу годину доби перевірки виробничих, службових, адміністративних приміщень та об`єктів виробництва фізичних та юридичних осіб, які використовують найману працю та працю фізичних осіб, експлуатують машини, механізми, устаткування підвищеної небезпеки, та у разі виявлення фіксувати факти порушення законодавства, здійснення нагляду та контролю за додержанням якого віднесено до повноважень Держпраці.
Відповідно до п.7 цього Положення, Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Постановою Кабінету Міністрів України №823 від 21.08.2019 «Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю» було затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі – Порядок №823), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування), з урахуванням особливостей, визначених, зокрема, Законом №877-V.
Згідно п.16, 17 Порядку №823, за результатами інспекційного відвідування складаються акт інспекційного відвідування і в разі виявлення порушень вимог законодавства про працю - припис щодо їх усунення та попередження про відповідальність за порушення законодавства про працю.
Акт складається в останній день інспекційного відвідування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив та об`єктом відвідування або уповноваженою ним особою.
Пунктом 24 Порядку №823 передбачено, що у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом, після розгляду зауважень об`єкта відвідування до нього (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування, за результатами якого вносить припис та вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування (п.25 Порядку №823).
Статтею 43 Конституції України кожному гарантується право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Згідно ч.2 ст.2 КЗпП України, працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
За визначенням, наведеним у ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.
Згідно ч.1 ст.23 КЗпП України, трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.
Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
Частиною першою статті 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.3 ст.24 КЗпП України).
На виконання вимог ч.3 ст.24 КЗпП України, Кабінет Міністрів України прийняв постанову «Про порядок повідомлення Державній податковій службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу» №413 від 17.06.2015 (далі – Постанова №413).
За змістом Постанови №413, повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою (крім повідомлення про прийняття на роботу члена виконавчого органу господарського товариства, керівника підприємства, установи, організації) до територіальних органів Державної податкової служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором.
Інформація, що міститься у повідомленні про прийняття працівника на роботу, вноситься до реєстру страхувальників та реєстру застрахованих осіб відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Частина перша статті 265 КЗпП України встановлює відповідальність посадових осіб органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винних у порушенні законодавства про працю.
Відповідно до абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, стосовно якого скоєно порушення, а до юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю та є платниками єдиного податку першої - третьої груп, застосовується попередження.
Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України врегульовано Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 (далі – Порядок №509).
Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, керівниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами третім - сьомим цього пункту), керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (з підстав, визначених абзацами четвертим - шостим цього пункту) (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи накладаються на підставі акта, складеного за результатами заходу державного контролю за додержанням законодавства про працю, у ході якого виявлено факти використання праці неоформлених працівників.
Згідно п.3 Порядку №509, справа про накладення штрафу розглядається у 45-денний строк з дня, що настає за днем одержання уповноваженою посадовою особою документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку.
Про дату одержання документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, уповноважена посадова особа письмово повідомляє суб`єкту господарювання та роботодавцю не пізніше ніж через п`ять днів після їх отримання рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Пунктом 4 Порядку №509 передбачено, що під час розгляду справи досліджуються матеріали і вирішується питання щодо наявності підстав для накладення штрафу.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі документів, зазначених в абзацах третьому - сьомому пункту 2 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою     Мінекономіки, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів з дня складення суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або вручається його представникові, про що на примірнику робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого суб`єкта господарювання або роботодавця чи їх представника. У разі надсилання примірника постанови засобами поштового зв`язку в матеріалах справи робиться відповідна позначка.
Матеріалами справи підтверджується, що за результатами інспекційного відвідування, контролюючий орган дійшов висновку про допуск особи до роботи на ПП «Біол» до укладення трудового договору із найманим працівником, який виконував певні трудові функції на підприємстві, а також не подання повідомлення до територіального органу Державної фіскальної служби.
Проте, як встановлено судом, посадовими особами контролюючого органу, особу працівника встановлено не було.
Згідно пояснень позивача, наданих щодо встановлених перевіркою обставин було надано ряд документів, а саме: договори оренди приміщення, укладених ПП «Біол», як орендодавцем, з ФОП, як орендарем, договори про цілодобове спостереження за системою пожежної сигналізації, договір про централізовану охорону майна на об`єкті з реагуванням наряду поліції охорони, договір надання послуг з вивезення побутових відходів, договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення, укладених ФОП, як замовником.
Так, судом першої інстанції встановлено, що оскільки в приміщенні, яке належать ПП «Біол», здійснюється підприємницька діяльність орендарями, то не виключається можливість перебування у вказаному приміщенні осіб, які не мають відношення до господарської діяльності позивача.
Разом з тим, інспекторами праці під час проведення інспекційного відвідування не досліджено жодного документу, який міг би беззаперечно свідчити про наявність трудових відносин позивача із виявленим працівником, який виконував трудові функції .
Також, на підтвердження вчинення позивачем порушення, Управлінням надано матеріали відео та фото фіксації в ході проведення .
Однак такі докази не встановлюють факт допуску до роботи працівника без укладення відповідного договору.
При цьому, п.11 Порядку №823 визначено, що вимога інспектора праці про надання об`єктом відвідування для ознайомлення документів та/або їх копій або витягів з документів, пояснень, доступу до всіх видів приміщень, організації робочого місця, внесена в межах повноважень, є обов`язковою для виконання.
Також, судом першої інстанції було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.02.2020Управління винесло вимогу про зобов`язано директора ПП «Біол» Кузьмінського В.М. до 10 год 00 хв 19.02.2020 надати вищевказані документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування.
При цьому, суд першої інстанції вірно вказав, що інспектор праці недостатньою мірою скористався можливістю залучення до матеріалів інспекційного відвідування договорів оренди, інших документів, які містяться в матеріалах справи, а тому посилання на непредставлення таких під час проведення інспекційного відвідування є безпідставним.
Отже, в обсязі встановлених у цій справі фактичних обставин, описаних вище, зважаючи на їхній зміст та юридичну природу, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про протиправність оспорюваної постанови та наявності підстав для її скасування. 
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Керуючись ст.ст. 12, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2020 року по справі №500/2168/20- без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	Т. І. Шинкар 	
 	 	Т. В. Онишкевич  	
Повне судове рішення складено 16.03.2021.