УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
25 лютого 2021 року
м. Київ
 
справа № 2-о-182/2007
провадження № 61-1954ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Крата В. І. розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.
Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у жовтні 2020 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга Державної міграційної служби України на рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 липня 2007 року.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 17 грудня 2020 року апеляційну скаргу Державної міграційної служби України на рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 липня 2007 року залишено без руху.
Встановлено строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду.
Ухвала мотивована тим, що з матеріалів справи № 757/41612/18-ц вбачається, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження задоволено, втрачене судове провадження у цивільній справі                                  № 2-о-182/2007 за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення відновлено частково, та встановлено зміст відновленого рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від                  24 липня 2007 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року скасовано,                             у задоволенні заяви відмовлено.
На виконання вимог ухвали про усунення недоліків, Державна міграційна служба України предметом апеляційного оскарження вказала рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 липня                           2007 року. Зазначила, що наявність такого рішення було встановлено Київським апеляційним судом у справі № 757/41612/18-ц, що обумовлює наявність підстав для його оскарження. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 рокувідмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Державної міграційної служби України на рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 липня 2007 року у цій справі. 
Апеляційний суд виходив з того, що предмет оскарження фактично відсутній, оскільки постановю апеляційного суду скасовано ухвалу суду першої інстанції та відмовлено у задоволенні заяви про відновлення втраченого рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 липня 2007 року. Не містить такого рішення і Єдиний державний реєстр судових рішень.
04 лютого 2021 року (згідно штемпеля на поштовому конверті) ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу апеляційного суду, справу направити до апеляційного суду для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційний суд у порушення норм процесуального права відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки відсутність судового рішення у ЄДРСР без з`ясування причин його відсутності та перевірки паперовими обліками суду, не може бути юридично доведеним фактом, що його не існує.
Суд апеляційної інстанції у порушення норм процесуального права не розглянув клопотання заявника і не відмовив у відкритті апеляційного провадження згідно                          з частиною другою статті 358 ЦПК України, оскільки апеляційну скаргу подано                              з пропуском річного строку (понад 13 років).
У відкритті касаційного провадження належить відмовити з таких підстав.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року заяву представника ОСОБА_1 -                   ОСОБА_2 про відновлення втраченого судового провадження задоволено, втрачене судове провадження у цивільній справі № 2-о-182/2007 за заявою                       ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значення відновлено частково, та встановлено зміст відновленого рішення Залізничного районного суду міста Сімферополя Автономної Республіки Крим від 24 липня 2007 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 вересня 2020 року ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 07 лютого 2019 року скасовано.                             У задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.
Згідно частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Апеляційний суд встановивши, що апеляційну скаргу подано на судове рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, оскільки предмет апеляційного оскарження відсутній, дійшов правильного висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження на підставі пункту 1 частини першої статті 358 ЦПК України.
У частині четвертій статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права                 є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення,                      у зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішення на лежить відмовити.
Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою   ОСОБА_1 на ухвалу Київського апеляційного суду від 12 січня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення фактів, що мають юридичне значеннявідмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                             М. М. Русинчук
                                                                                                                        Н. О. Антоненко
В. І. Крат