Постанова
Іменем  України 
 
10 березня 2020 року
м. Київ
 
справа № 628/3925/18
провадження № 61-21666св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів: Бурлакова С. Ю., Жданової В. С., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - Регіональна інформаційно-рекламна щотижнева газета «Наш город»,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області у складі судді Литвинова А. В. від 04 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду у складі колегії суддів: Кругової С. С., Маміної О. В., Пилипчук Н. П. від                  24 жовтня 2019 року,
ВСТАНОВИВ:
1.Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
 
У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до засновника Регіональної інформаційно-рекламної щотижневої газети «Наш город» ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації, в якому просив суд визнати недостовірними та такими що не відповідають дійсності, принижують його честь, гідність і ділову репутацію, дії відповідача з виготовлення та пощирення інформації стосовно нього у статті, опублікованій в газеті № НОМЕР_1 під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ІНФОРМАЦІЯ_2 є наклепом, а також просив зобов`язати відповідача спростувати відомості, поширені 21 листопада 2018 року у вказаній статті, шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем.
 
Позов мотивований тим, що в даній статті мовою оригіналу вказані наступні цитати, які він вважає такими, що принижують його честь гідність та ділову репутацію та є наклепом «… Милиционер, который довел подростка до самоубийства»; «Резонансное  преступление - доведение до самоубиства ученика Грушовской школы ОСОБА_3 милиционером ОСОБА_1 , возглавлявшим в 2015 году сектор БНОН Купянського ГО ГУМВД »; «А тогдашний «главный борец» с незаконным оборотом наркотиков и его сослуживцы не понесли заслуженого наказания»; «Их сына нет среди живых, а безнаказанный ОСОБА_1 спокойно живет, работает, ходит по городу». Позивач вважає, що відповідач поширив неправдиві відомості стосовно нього про те, що  він скоїв злочин, вказавши його прізвище, ім`я, посаду яку він очолював та додавши особисте фото.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 червня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорювана стаття, включаючи її назву, є висвітленням досудового розслідування за фактом смерті неповнолітнього ОСОБА_3 , зміст статті відповідає суті справи, яка викладена в ухвалі слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року, тому відсутні підстави для спростування такої інформації та визнання її змісту таким, що принижує честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також не є наклепом.  
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою Харківського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 червня 2019 року залишено без змін.
 
Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про відмову в позові, зазначив, про те, що місцевий суд надав належну правову оцінку поданим сторонам доказам, із дотриманням норм процесуального права, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову у зв`язку з тим, що інформація, яка викладена в статті, носить характер оціночних суджень, є відтворенням публікації інтернет-видання «Нарком» з посиланням на джерело інформації.
 
Аргументи учасників справи
Узагальнені доводи вимог касаційної скарги
 
У грудні 2019 року на адресу Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області та постанову Харківського апеляційного суду від 24 жовтня                2019 року, у якій посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що  суд першої інстанції в своєму рішенні припустився помилки на яку не звернув увагу апеляційний суд, а саме не встановивши причинний зв`язок між смертю                    ОСОБА_3 та діями тодішнього начальника СБНОН Куп`янського   МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_1 , а схилився до тверджень відповідача по справі про те, що в інтернет-виданні «Нарком було розміщено публікацію з назвою «  ІНФОРМАЦІЯ_1 » з фотографією позивача, а лише після цього в газеті «Наш город», у випуску від                         21 листопада 2018 року з`явилася стаття з аналогічною назвою та в якій фактично була відтворена інформація, яка містилася в статті в інтернет - видання «Нарком». Регіональна інформаційно-рекламна щотижнева газета «Наш город» є юридичною особою, яка особисто повинна відповідати за ті чи інші статті, які друкуються в зазначеній газеті.
 
Узагальнені доводи відзиву на касаційну скаргу
 
У січні 2020 року на адресу Верховного Суду від ОСОБА_2 надійшов відзив на касаційну скаргу ОСОБА_1 , у якому заявниця просила зазначену касаційну скаргу відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін. Зазначала, що оскаржувані судові рішення є законними та обгрунтованими, підстав для їх скасування з мотивів, викладених в касаційній скарзі, немає.
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                        06 грудня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 628/3925/18 з Куп`янського міськрайонного суду Харківської області.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                            03 грудня 2020 року вказану справу призначено до судового розгляду.       
               
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що в газеті «Наш город» у випуску від 21 листопада                 2018 року з`явилася стаття з назвою «Дело милиционера, который довел подростка до самоубийства, снова расследуют» з фотографією позивача.
 
В даній статті мовою оригіналу вказані наступні цитати, які позивач вважає такими, що принижують його честь гідність та ділову репутацію та є наклепом «… Милиционер, который довел подростка до самоубийства»; «Резонансное  преступление - доведение до самоубиства ученика Грушовской школы ОСОБА_3 милиционером ОСОБА_1 , возглавлявшим в 2015 году сектор БНОН Купянського ГО ГУМВД »; «А тогдашний «главный борец» с незаконным оборотом наркотиков и его сослуживцы не понесли заслуженого наказания»; «Их сына нет среди живых, а безнаказанный ОСОБА_1 спокойно живет, работает, ходит по городу».
 
2.Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня                     2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 24 жовтня 2019 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року  № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
 Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
Статтею 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
 
Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.
 
Таким чином, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.
 
Згідно статті 201 ЦК України честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.
У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.
 
Тлумачення статті 277 ЦК України свідчить, що позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування.
 
При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.
 
Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.
 
Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
 
Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, обґрунтовано виходив з того, що характер оспорюваної інформації, яка викладена у статті з назвою «Дело милиционера, который довел подростка до самоубийства, снова расследуют», є висвітленням ходу розслідування смерті неповнолітнього ОСОБА_3 . В статті викладається суб`єктивна думка автора щодо подій навколо смерті останнього, повідомляється про обставини щодо кримінальної справи, її розслідування, в статті не міститься інформації, яка б надавала підстави для висновку про те, що поширення зазначеної інформації порушає особисті немайнові права позивача.
 
Під час ухвалення оскаржуваних рішень суди першої та апеляційної інстанцій врахували положення абзацу 6 пункту 3 Рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10 квітня 2003 року № 8рп/2003, згідно з яким проблеми, пов`язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян. Тому, якщо посадові чи службові особи діють без правових підстав, то вони повинні бути готовими до критичного реагування з боку суспільства.
 
Судом вірно зазначено про те, що ОСОБА_1 був службовою особою та обіймав посаду начальника СБНОН Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області, тому межа допустимої критики з приводу того, як він виконує свої повноваження, є значно ширшою.
 
Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржувані судові рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права та зводяться значною мірою до переоцінки доказів у справі, що відповідно до статті 400 ЦПК України знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.
 
Ураховуючи наведене, встановивши відсутність підстав для скасування оскаржуваних судових рішень, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
 
Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04 червня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від                  24 жовтня 2019 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська  	
Судді:	С. Ю. Бурлаков  	
 	В. С. Жданова  	
 	А. Ю. Зайцев  	
 	В. М. Коротун