ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22431/19                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Патратій О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року                                                                                                                    м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Бабенка К.А., суддів Степанюка А.Г., Чаку Є.В., секретаря Вінокурової І.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за апеляційною скаргою Офісу великих платників податків Державної податкової служби на Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада 2020 року за адміністративним позовом Акціонерного товариства «Державна продовольчо-зернова корпорація України» до Державної податкової служби України, Офісу великих платників податків Державної податкової служби про визнання протиправними та скасування податкових         повідомлень-рішень форм «В1», «В4», Рішення про результати розгляду скарги, - 
В С Т А Н О В И В :
Відповідачем проведено документальну позапланову виїзну перевірку відповідності формування Позивачем від`ємного значення з податку на додану вартість за березень         2019 року, про що складено відповідний Акт від 20 червня 2019 року                                    №1845/28-10-41-01/37243279 (надалі - Акт), копія якого наявна в матеріалах справи             (Т.2, а.с. 8-122).
Перевіркою встановлено порушення Позивачем вимог п. 44.1 ст. 44, п.п. 198.1, 198.2, 198.3, 198.6 ст. 198, п.п. 200.1, 200.4 ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення на 3755986,00 грн. розміру від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду;  п. 200.4            ст. 200 Податкового кодексу України, що призвело до завищення на 5743904,00 грн. суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок платника у банку.
На підставі зазначених порушень, Відповідачем прийнято податкові повідомлення-рішення форм «В1», «В4» від 22 липня 2019 року №№0004714101, 0004724101, якими Позивачу на 8615856,00 грн. зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку, у тому числі на 5743904,00 грн. суми завищення бюджетного відшкодування та на 2871952,50 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами), зменшено на 3755986,00 грн. розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за березень 2019 року відповідно.
Позивачем подано скаргу на зазначені податкові повідомлення-рішення, за результатами розгляду якої Рішенням Відповідача - Державної податкової служби України, «Про результати розгляду скарги» від 10 жовтня 2019 року №4985/6/99-00-08-05-02                     (Т.2, а.с. 184-192) податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 22 липня 2019 року №№0004714101, 0004724101 залишено без змін, а скаргу - без задоволення.
Предметом спору у даній справі є визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 22.07.2019 року №0004714101, №0004724101, прийнятих на підставі Акта документальної позапланової виїзної перевірки від 20.06.2019 №1845/28-10-41-01/37243279; визнання протиправним та скасування Рішення Державної фіскальної служби України від 10.10.2019 року №4985/6/99-00-08-05-02 про результати розгляду скарги на податкові повідомлення рішення від 22.07.2019 року №0004714101, №0004724101.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 листопада  2020 року адміністративний позов задоволено частково; визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 22.07.2019 року №0004714101, №0004724101; у задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Відповідачем - Офісом великих платників податків Державної податкової служби, подано апеляційну скаргу, в якій він просить судове рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити.
Відповідно до частини першої ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників Позивача та                         Відповідача - Офісу великих платників податків Державної податкової служби, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін з наступних підстав.
Як зазначено Відповідачем - Офісом великих платників податків Державної податкової служби, у відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі, Позивачем завищено податковий кредит при отриманні товарів, послуг від підприємств - постачальників (TOB «Агро-Холдінг 2014», TOB «Тера-Профі», TOB «Олівін Групп», TOB «Ленд Фарм», TOB «Po-Лі Агро»,  TOB «Агроче Плюс», TOB «Ідеал Ресурс», TOB «АФ Харвест», TOB «Форест Санрайз», TOB «Стен АРС») за операціями, які не мають реального матеріального характеру.
Як вбачається з матеріалів справи, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агро-Холдінг 2014», як Постачальником, укладено Договір поставки від 28 вересня 2018 року № ЧРК0086-С, згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Крім того, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера-Профі», як Постачальником, укладено Договори поставки від          19 лютого та 23 квітня 2019 року №№ 15, 18 відповідно, за п. 1.1. яких Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити насіння соняшника українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Також, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Тера-Профі», як Постачальником, укладено Договір поставки від 25 лютого 2019 року №16, згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність Покупця олію соняшникову нерафіновану, не виморожену, не нижче 1-го сорту (надалі - «Товар»), на умовах та в строки, обумовлені Договором, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити вартість Товару відповідно до умов Договору.
Між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Олівін Групп», як Постачальником, укладено Договори постачання не зернової сировини від 19 та 20 березня 2019 року №№18/19, 19/19 відповідно, за п. 1.1. яких Постачальник зобов`язується поставити та передати Покупцю у власність незернову сировину для виготовлення комбікормів (надалі - «Товар»), а покупець зобов`язується прийняти Товар та оплатити його вартість на умовах цих Договорів.
Крім того, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ленд Фарм», як Постачальником, укладено Договори поставки від               29 жовтня 2018 року, 04 та 06 лютого 219 року №ПОЛ0215-С, ПОЛ0227-С, ПОЛ0235-С відповідно, за п. 1.1. яких Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Також, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Po-Лі Агро», як Постачальником, укладено Договір поставки від 01 лютого 2019 року №МИК0088-С, згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агроче Плюс», як Постачальником, укладено Договір поставки від 06 лютого 2019 року №МИК0116-С, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Крім того, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ідеал Ресурс», як Постачальником, укладено Договір поставки від            05 лютого 2019 року №МИК0096-С, згідно з п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу             3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Також, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «АФ «Харвест», як Постачальником, укладено Договір поставки від 06 лютого 2019 року №МИК0105-С, відповідно до п. 1.1. якого Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Форест Санрайз», як Постачальником, укладено Договори поставки від 01 та 05 лютого 2019 року №№МИК0089-С, ПОЛ0237-С відповідно, за п. 1.1. яких Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу             3-го класу українського походження врожаю 2018 року (надалі іменується «Товар»).
Крім того, між Позивачем, як Покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Стен АРС», як Постачальником, укладено Договори поставки від                 04 лютого 2019 року №ЧРН0105-С та від 05 лютого 2019 року №№ЧРН0116-С, ЧРН0119-С, за п. 1.1. яких Постачальник зобов`язується поставити та передати у власність Покупця, а Покупець прийняти і оплатити кукурудзу 3-го класу українського походження врожаю        2018 року (надалі іменується «Товар»).
Відповідач на підтвердження відсутності факту реального здійснення господарських операцій посилається на відсутність відповідних виробничих потужностей та персоналу у контрагентів Позивача.
Згідно з частиною п`ятою ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
А як зазначено в Постанові Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі               №1640/2783/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агротехніка» до Головного управління ДФС у Полтавській області про скасування податкового повідомлення-рішення, посилання контролюючого органу на результати опрацювання зібраної податкової інформації відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Прімавера Груп», згідно якої встановлено незнаходження вказаного суб`єкта господарювання за його місцем реєстрації, а також відсутність у останнього необхідних економічних умов та трудових ресурсів, зокрема технічного персоналу, складських приміщення та транспортних засобів необхідних для ведення господарської діяльності такого роду, як на підставу для відмови в позові, обґрунтовано відхилено судами, оскільки чинне податкове законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, знаходженням за місцем реєстрації, неможливості встановлення походження товару про всьому ланцюгу товарообігу тощо, оскільки добросовісний платник податків, яким є позивач, не може нести відповідальність за правопорушення вчинені іншими суб`єктами господарювання.
Відповідно до ст. 1, частини першої ст. 3 та частин першої, другої ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1999 року        №996-ХІV, первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення; метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансове становище, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства; підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій; первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи; первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Згідно з п. 138.2 ст. 138 Податкового кодексу України, витрати, які враховуються для визначення об`єкта оподаткування, визнаються на підставі первинних документів, що підтверджують здійснення платником податку витрат, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, встановлених розділом ІІ цього Кодексу. 
Відповідно до п.п. 198.1, 198.3, 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а)придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України;        г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; не відносяться до податкового кредиту, зокрема, суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складання податкової накладної.
Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі               №818/1104/17 за позовом Приватного науково-виробничого підприємства «Практика» до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у платника податків первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язку між фактом придбання товару (послуги) і подальшою господарською діяльністю.
Позивачем на підтвердження факту реального здійснення господарських операцій, надано завірені належним чином копії: Рахунків на оплату, Видаткових накладних, Товарно-транспортних накладних, Платіжних доручень.
Наданий зазначеними контрагентами Позивачу Товар експортовано за Контрактами від 31.10.2018 № ЕХР311018-FС, від 29.11.2018 № ЕХР291118-FС, від 18.03.2019             №ЕХР180319-FС, від 22.03.2019 № ЕХР220319-FС та від 25.07.2019 № ЕХР250718-FС, що підтверджується Митними деклараціями.
Отже, Позивачем підтверджено реальність здійснення господарських операцій, оскільки з наданих ним первинних документів встановлено зв`язок між фактом придбання Товарів і подальшою їх господарською діяльністю.
Згідно з частиною другою ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, вимоги якої Відповідачем не виконано.
У зв`язку з наведеним, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржене Позивачем податкове повідомлення-рішення Відповідача є протиправним і підлягає скасуванню.
Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, за таких підстав, апеляційна скарга залишається без задоволення, а Рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Офісу великих платників податків Державної податкової служби залишити без задоволення, а Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від          17 листопада 2020 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Постанову складено в повному обсязі 21.01.2021 року.

Головуючий суддя                                                                                               Бабенко К.А.

Судді:                                                                                                                   Степанюк А.Г.

                                                                                                                   Чаку Є.В.