ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2021 року 
м. Харків

Справа № 638/624/20
Провадження № 22-ц/818/810/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 
за апеляційною скаргою адвоката Алексеєвої Алли Валентинівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 вересня 2020 року, ухвалене суддею Подус Г.С., -

в с т а н о в и в :

17 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 187 959,24 грн на відшкодування матеріальної шкоди, 46 989,81 грн на відшкодування моральної шкоди, 2 349,49 грн сплаченого судового збору, 420,40 грн за подання заяви про забезпечення позову, 2 637,60 грн за проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а також відшкодувати витрати на професійну правничу допомогу.

Позов мотивований тим, що 29.09.2019 року, о 20:15 год. в м. Харкові по вул. Каразіна б.4, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, днз. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та здійснив зіткнення з автомобілем Lexus RX300, днз. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Київського районного суду м. Харкова відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985 розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок зазначеної ДТП позивачу, складає 287 959,24 грн. Розмір страхового відшкодування ПрАТ «ХМСК» на користь позивача склав максимальну суму – 100 000,00 грн, невідшкодована сума збитків склала 187 959,24 грн. ОСОБА_2 не мирно врегулювати спір відмовився. Протиправними діями відповідача, який спричинив ДТП, ОСОБА_1 було завдано моральної шкоди, яка полягала у постійному відчутті дискомфорту, оскільки позивач тривалий час була позбавлена можливості користуватися своїм транспортним засобом, що мало негативний вплив на її емоційний стан. Також, діями ОСОБА_2 було спричинено зниження товарної вартості та вигляду транспортного засобу Lexus RX300, днз. НОМЕР_2 . ОСОБА_1 оцінює заподіяну їй майнову шкоду у розмірі 25% від суми матеріальної шкоди, тобто 46 989,81 грн. Також, позивач, внаслідок зазначеної ДТП з вини відповідача, поніс витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження №21985 від 26.11.2019 у розмірі 2 637,60 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу та сплачений судовий зібр.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 вересня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо –транспортної пригоди – задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди 187 959,24 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування морадьної шкоди 10 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження №21985 від 26.11.2019 року у сумі 2 637,60 грн, витрати на правничу допомогу та сплачений судовий збір у розмірі 2 349,49 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідно до положень статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). внаслідок неправомірних дій відповідача. Частково задовольняючи вимогу про відшкодування моральної шкоди, судом враховано, що  ОСОБА_1 після ДТП не мала змоги використовувати належний їй автомобіль та була змушена витрачати час для відновлення свого порушеного права.

В апеляційній скарзі адвокат Алексеєва Алла Валентинівна, яка діє в інтересах  ОСОБА_2  просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що фактична вартість ремонту транспортного засобу після ДТП становить згідно з актами виконаних робіт становить 35 892,9 грн, тобто, саме ці збитки поніс позивач внаслідок ДТП. Доказів, які підтверджували б, що для відновлення автомобілю були понесені інші витрати, що відновлення автомобілю проведено на більшу суму - позивачем надано не було. Враховуючи, що страховою компанією позивачу виплачено максимальне страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн, та те, що позивачем не надано жодного доказу реальних витрат, які він поніс у зв`язку з ремонтом автомобіля, то слід вважати, що матеріальні збитки, які позивач поніс внаслідок ДТП, відшкодовані йому в повному обсязі. Позивачем не надано жодних доказів спричинення йому моральної шкоди, розмір її не обгрунтовано та не доведено. Сам факт ДТП не є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди. Обґрунтування позивача щодо неможливості користуватися тривалий час своїм транспортним засобом жодним чином не підтверджуються, так як ДТП було скоєне 29 вересня 2019 року, огляд транспортного засобу в рамках проведення експертного дослідження відбувся 21 жовтня 2019 року, а кузовний ремонт з урахуванням шиномонтажу був виконаний 31 жовтня 2019 року, тобто фактично через 1 місяць позивач мав змогу користуватися своїм транспортним засобом. Та, навіть якщо це не враховувати, а врахувати страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн, то і моральні збитки, які позивач нібито поніс внаслідок ДТП, відшкодовані в повному обсязі. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що відповідач був належним чином повідомлений про проведення огляду транспортного засобу 21 жовтня 2019 року, тому висновок ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса № № 21985 від 26 листопада 2019 року не може бути прийнятий як доказ, що підтверджує розмір матеріальної шкоди. У висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 21985 від 26.11.2019 не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та те, що висновок підготовлено для подання до суду. Вважає вимоги позивача щодо сплати витрат, пов`язаних з проведенням експертного дослідження, та витрат на правову допомогу - необгрунтованими, так як аварійним комісаром в присутності представника власника був оглянутий транспортний засіб 4 жовтня 2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , та за результатами огляду складено Протокол та ремонтну калькуляцію завданої шкоди, які позивачем до суду у якості доказів не були надані до матеріалів справи, тому потреби в проведенні дослідження у ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса на той момент вже не було. Інших доказів понесених витрат на ремонт автомобіля позивачем надано не було. Таким чином, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, які б підтверджували реальну суму витрат на ремонт автомобіля.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Велічковіч М.П., який діє в інтересах  ОСОБА_1  просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Відзив мотивований тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційна скарга не спростовує фактичних обставин, що були встановлені під час розгляду справи. 

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 29.09.2019 року, о 20:15 год. в м. Харкові по вул. Каразіна б.4, ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, днз. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 та здійснив зіткнення з автомобілем Lexus RX300, днз. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Згідно із постановою Київського районного суду м. Харкова від 29.10.2019 року, справа № 953/20799/19, пров.3/953/3793/19 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 11).

Автомобіль Lexus RX300, днз. НОМЕР_2 належить на праві власності  ОСОБА_1 (а.с. 25).

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985, розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок зазначеної ДТП позивачу, складає 287 959,24 грн (а.с. 12-22).

Розмір сплаченого страхового відшкодування ПрАТ «ХМСК» на користь позивача склав 100 000,00 грн, що підтверджується копією квитанції (а.с. 23).

Позивач оцінила заподіяну їй моральну шкоду у розмірі 25% від суми матеріальної шкоди, тобто 46 989,81 грн.

Згідно із квитанцією №206410015 від 18.10.2019 року, витрати на проведення експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985, складають 2637,60 грн (а.с. 26).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).

Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 26.11.2019 №21985, розмір матеріального збитку, заподіяного внаслідок зазначеної ДТП позивачу, складає 287 959,24 грн.
      
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Сторонами у справі не оспорюється обставина дорожньо-транспортної пригоди, наявність вини відповідача та отримання позивачем суми страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача.

Зокрема, позивач просить відшкодувати не вартість понесених нею витрат на ремонт автомобіля, яких вона ще не здійснила, а відшкодувати вартість втраченого майна, тобто пошкоджень, яких зазнав її автомобіль, тому суд обґрунтовано виходив визначаючи вартість втраченого позивачем майна за висновком експертного автотоварознавчого дослідження від № 21985 від 26.11.2019 року, складеного Харківським науково-дослідним інститутом судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса.

Установивши, що виплачений позивачеві ПрАТ «ХМСК» розмір страхового відшкодування не покриває вартості відновлювального ремонту автомобіля Lexus RX300, днз. НОМЕР_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 , як особи, винної у скоєнні ДТП, на користь потерпілої особи, різниці між розміром заподіяної позивачеві майнової шкоди і сумою страхового відшкодування, виплаченого страховиком.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертного дослідження № 21985 від 26.11.2019 року не є належним та допустимим доказом у справі, не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Частиною першою статті 106 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Згідно з частиною другою статті 113 ЦПК України, якщо висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Заявником не доведено необґрунтованості чи суперечності висновку експертного дослідження від № 21985 від 26.11.2019 року іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у ньому обставин.

За таких обставин колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги стосовно недоведеності позивачем розміру завданих матеріальних збитків, оскільки доказів на спростовування встановлених судом обставин відповідачем по справі не надано, а незгода відповідача з висновками суду щодо оцінки доказів за відсутності факту порушення норм процесуального права при їх встановленні та дослідженні, що вплинули на правильність вирішення справи судом, не є підставою для скасування судового рішення.

Щодо відшкодування моральної шкоди

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (Stankov v. Bulgaria, № 68490/01, § 62, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини,зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Задовольняючи частково вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди заподіяної ОСОБА_2 внаслідок пошкодження його майна, суд першої інстанції урахував ступінь вини відповідача, глибину фізичних та душевних страждань позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, та із застосуванням вимог розумності і справедливості, дійшов обгрунтованого висновку про стягнення з відповідача на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо недоведеності позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки вони спростовуються встановленими обставинами справи та тим, що з вини відповідача було пошкоджено автомобіль позивача, який має істотну цінність, внаслідок чого остання зазнала моральних страждань, була позбавлена можливості використовувати своє авто за його призначенням.

Інші доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Алексеєвої Алли Валентинівни, яка діє в інтересах ОСОБА_2 – залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 17 вересня 2020 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови безпосередньо до Верховного Суду в порядку ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                                                      О.В. Маміна

                                                                                                               Н.П. Пилипчук

Повний текст постанови
складено 20 січня 2021 року