УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 676/5298/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/232/21

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

28 січня 2021 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
П`єнти І.В. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Костенка А.М.

розглянув в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу № 676/5298/16-ц за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2020 року (суддя Семенюк В.В.).
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в:
У листопаді 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначалось, що відповідно до укладеного договору № б/н від 04.02.2011 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 9500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. 
Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
В порушення норм чинного законодавства та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим станом на 12.10.2016 утворилась заборгованість у розмірі 18895,81 грн, яка складається із: тіла кредиту - 6458,60 грн, нарахованих відсотків за користуванням кредитом - 4963,69 грн; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 4947,53 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 1150,00 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн – штраф (фіксована частина), 875,99 грн - штраф (процентна складова).
Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідача 18895,81 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 04.02.2011 та судові витрати.
Заочним рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 18895,81 грн за кредитним договором № б/н від 04.02.2011 та 1378 грн судового збору.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 25 листопада 2019 року заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 грудня 2016 року по справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2020 року заяву ОСОБА_1 про перегляд та скасування заочного рішення від 20.12.2016 – задоволено. Скасовано заочне рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20.12.2016 по справі № 676/5298/16-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 6 458,60 грн. Судові витрати у розмірі 472 грн компенсовано АТ КБ «ПриватБанк» за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В решті позовних вимог відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним вище рішенням суду в частині задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати його в оспорюваній частині та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Посилається на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи. Вказує, що з анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг вбачається, що вона не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу карти, умов щодо нарахування процентів та пені, а долучений до позовної заяви витяг із Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису відповідача, тому його не можна вважати складовою кредитного договору. Зазначає, що дія договору від 04.02.2011 закінчилась 14.05.2013 із закінченням терміну дії виданої банком кредитної картки, на якій і було встановлено кредитний ліміт, часткове використання якого здійснювала відповідач. 
Крім того, автоматичне неодноразове продовження дії картки не змінює терміну виконання кредитного зобов`язання, отже продовження дії картки для настання кінцевого терміну повернення заборгованості значення немає. Відповідно, на думку заявника, позов пред`явлено позивачем з пропуском позовної давності. Вважає також необґрунтованим твердження позивача про наявність заборгованості по сплаті тіла кредиту, оскільки зазначена у розрахунку заборгованість зумовлена безпідставним одностороннім зарахуванням позивачем більшої частини сплачених відповідачем коштів не в рахунок повернення отриманих у кредит коштів, а на покриття безпідставно нарахованих відсотків, штрафів та пені. За таких обставин, згідно проведених позичальником платежів, вона в повній мірі виконала обов`язок щодо повернення отриманих у межах кредитного ліміту кредитних коштів.
За змістом апеляційної скарги, рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків та неустойки відповідачем не оскаржується, а тому апеляційним судом, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, не переглядається.
АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення. При цьому, зазначає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до положень ст. 369 ЦПК України, за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що 04.02.2011, з метою отримання банківських послуг, ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.
На підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 9500,00 грн.
Згідно з наданим позивачем розрахунком, станом на 12.10.2016 відповідач перед банком має заборгованість у розмірі 18895,81 грн, яка складається із: тіла кредиту - 6458,60 грн, нарахованих відсотків за користуванням кредитом - 4963,69 грн; нарахованої пені за прострочене зобов`язання - 4947,53 грн; нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн - 1150,00 грн, а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 875,99 грн - штраф (процентна складова).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (частина 1 статті 634 ЦК України).
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
В силу статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України).
Позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості за тілом кредиту. На обґрунтування права вимоги в цій частині, в тому числі щодо розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, надав копію анкети-заяви б/н від 04.02.2011, підписану ОСОБА_1 , Тарифи та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: www.privatbank.ua, як невід`ємну частину спірного договору.
При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи та витяг з Умов та Правил розуміла позичальник та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Суд першої інстанції правильно встановив, що надані банком Тарифи та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем договору, оскільки не підписані нею.
Надані позивачем Тарифи та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у справі - в анкеті-заяві позичальника, які безпосередньо підписані відповідачем ОСОБА_1 і лише цей факт може свідчити про прийняття нею запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.
Тобто, дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
При застосуванні до спірних правовідносин наведених норм права суд першої інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, правильно враховував висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17.
З огляду на викладене вище, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення тіла кредиту. Разом з тим, при визначенні суми заборгованості за кредитом (тілом кредиту) суд першої інстанції припустився помилки.
Як зазначає Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Фактичне отримання кредитних коштів ОСОБА_1 підтверджується випискою по особовому рахунку, з якого вбачається, що позичальник користувалась кредитними коштами та здійснювала погашення кредиту. Загальна сума фактично отриманих відповідачем коштів (згідно виписки по особовому рахунку) склала 35382,35 грн. При цьому, загальна сума погашень у підрахунку склала 33573,59 грн. В той же час, в розрахунку заборгованості банком зазначені кошти в повному обсязі не відображені.
Таким чином, станом на дату звернення до суду у позичальника перед банком виникла заборгованість з фактично отриманих нею та неповернутих коштів у загальному розмірі 1808,76 грн. (35382,35-33573,59), яка підлягає стягненню на користь позивача.
Відповідно, частково заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для зменшення заборгованості за кредитним договором.
Таким чином, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та вирішення питання про розподіл судового збору підлягає зміні, шляхом зменшення стягнутої з ОСОБА_1  на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором до 1808 грн 76 коп та зменшення суми судового збору до 131 грн 87 коп пропорційно розміру задоволених позовних вимог (9,57%).
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на сплив позовної давності щодо вимог банку, оскільки термін дії останньої кредитної картки, отриманої відповідачем 02.06.2015 в межах дії кредитного договору, визначено до травня 2019 року, до квітня 2016 року відповідач здійснювала періодичні погашення кредиту, що свідчить про визнання нею свого боргу. Крім того, строки щодо здійснення щомісячних платежів та повернення кредиту в повному обсязі умовами укладеного між сторонами договору не визначено.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , яка подана її представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.
Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 грудня 2020 року в частині задоволення позову змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором до 1808 грн 76 коп та судового збору до 131 грн 87 коп.
В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 28 січня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                І.В. П`єнта

Судді:                                                                Р.С. Гринчук

       А.М. Костенко