КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження                                                                    Доповідач - Ратнікова В.М.
№ 22-ц/824/3426/2021                                      
 
                                                            П О С Т А Н О В А
 
                                             І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И 

м. Київ                                                                                        Справа № 753/16907/20
 
11 березня  2021 року Київський  апеляційний суд  у складі колегії суддів  Судової палати з розгляду  цивільних справ:
 
головуючого судді -  Ратнікової В.М.
суддів                        -  Борисової О.В.
                                   -  Левенця Б.Б.
при секретарі            -   Гоін В.С.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року, ухвалене під головуванням судді Комаревцевої  Л.В., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  за житлово-комунальні послуги, - 
 
                                        в с т а н о в и л а :
 
07 жовтня 2020 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова »  Євтіхеєв Владислав Володимирович поштою направив на адресу  Дарницького районного суду м.Києва  позов до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості  та просив стягнути з  відповідача  на користь позивача заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 11 369, 68 грн., три відсотки річних в сумі 425,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 849,23 грн. та  витрати по сплаті  судового збору  у розмірі  2 102,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач є балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 . Відповідач ОСОБА_1 є власником  трикімнатної  квартири АДРЕСА_2 . 01.08.2006 року  між сторонами було укладено договір № 83 на надання комунальних послуг та послуг з утримання  будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до умов якого,  відповідач зобов`язався  оплачувати надані  йому послуги  в установлені договором строки, відповідно до визначених тарифів та розрахунків, показників лічильників, не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним. Проте, з  01 червня  2017 року  по 01 жовтня 2020 року у відповідача  перед позивачем утворилась заборгованість  в розмірі 11 369,68 грн., так як він не у повному обсязі  та не регулярно сплачував  платежі на оплату житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим виникла заборгованість, розмір якої за період з 01 червня  2017 року  по 01 жовтня 2020 року  становить 11  369,68 грн. Крім того, за період прострочки  виконання зобов`язань по оплаті вартості спожитих послуг, просив стягнути з відповідача на користь позивача  три відсотки річних в сумі 425,22 грн., інфляційні втрати у розмірі 849,23 грн. та  витрати по сплаті  судового збору  у розмірі  2 102,00 грн.
Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року позовні вимоги  Товариства з обмеженою відповідальністю " Новобудова"  задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Новобудова" заборгованість  в  розмірі   12 644 грн. 13 коп., з яких:  11369 грн. 68  коп. заборгованість за житлово-комунальні послуги;  425 грн.22 коп. -3 % річних, 849 грн. 23 коп. - індекс  інфляції.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Новобудова" судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 23 грудня 2020 року відповідач  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення  Дарницького районного суду м.Києва від  18 листопада 2020 року  скасувати.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм  процесуального права, так як суд першої інстанції  розглянув справу  за правилами   спрощеного провадження, без повідомлення сторін та з порушенням тридцятиденного процесуального строку, визначеного ст. 279 ЦПК України , з огляду на те, що  провадження у даній справі було відкрито   13 жовтня  2020 року, а  судове рішення було  ухвалено 18 листопада 2020 року.
У відзиві  на апеляційну скаргу представник Товариства з обмеженою відповідальністю  " Новобудова"  Яценко  Тетяна Юріївна  просить апеляційну скаргу  ОСОБА_1   залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Зазначає, що доводи апеляційної скарги  відповідача  є необгрунтованими та безпідставними. Рішення суду першої інстанції ухвалене в межах наданих суду повноважень, у відповідності до вимог чинного законодавства України, з дотриманням  норм  процесуального та матеріального права, судом враховано  всі фактичні  обставини та надані докази, що мають значення для  правильного вирішення цивільного спору. Розгляд справи  у спрощеному  провадженні, без виклику сторін  є  правильним,  з огляду на ціну позову.  Судом не порушено строки розгляду  справи, як  визначені ст.  275 ЦПК України , яка вказує, що суд розглядає  справи  у порядку спрощеного  позовного провадження протягом розумного строку, але не більше   шістдесяти днів  з дня відкриття провадження у справі. 
В судове засідання  відповідач   ОСОБА_1     не з`явився, про день та час розгляду справи  судом повідомлявся у встановленому законом порядку, причин своєї неявки суду не повідомив,  а тому  колегія суддів  вважає можливим розгляд справи у його відсутності.
Представник  позивача  Товариства з обмеженою відповідальністю «Новобудова »  Яценко Тетяна Юріївна в судовому засіданні   проти доводів апеляційної скарги заперечувала, просила  рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню,  з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до   свідоцтва про право власності, виданого  Головним управлінням  житлового забезпечення Виконавчого органу  Київської міської ради  ( Київська міська  державна  адміністрація) 15 серпня 2006 року,  відповідач  ОСОБА_1   є власником  трикімнатної квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 90,8 кв.м., жилою площею- 46,6 кв.м.
Згідно рішення правління Акціонерного товариства  Холдингова компанія " Київміськбуд"  № 123/0/5-06 від 05.06.2006 року  житловий будинок АДРЕСА_1 (  АДРЕСА_3 ) передано на баланс, обслуговування і експлуатацію без права відчуження ТОВ " Новобудова".
В газеті АВІЗО  № 325  24 квітня  2007 року опубліковано  оголошення про те, що Холдингова компанія " Київміськбуд"  передає ТОВ " Новобудова"  на баланс  для зарахування в основні фонди будинок АДРЕСА_3, поштова адреса: АДРЕСА_1 .
01.08.2006 року  між Товариством з обмеженою відповідальністю " Новобудова"  (виконавець) та ОСОБА_1 ( споживач) було укладено договір № 83 на надання комунальних послуг та послуг з утримання  будинків і споруд та прибудинкових територій, за умовами якого виконавець зобов`язався надавати  споживачеві вчасно та відповідної якості комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових  територій. Споживач  оплачує  житлово-комунальні послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах,  передбачених цим договором.
Згідно з п. 2.1 вказаного договору  споживач вносить щомісячно  оплату за спожиті житлово-комунальні послуги за цим договором  відповідно  до визначених тарифів та розрахунків, показників  лічильників, не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним.
  27 грудня 2019 року між Товариством  з обмеженою відповідальністю " Новобудова" ( управитель) та  співвласниками багатоквартирного будинку  АДРЕСА_1   в особі  ОСОБА_2   був укладений  договір АДРЕСА_1 про надання  послуги з управління  багатоквартирним будинком.
Відповідно до умов п.1 вказаного договору, управитель  зобов`язується  надавати  співвласникам послугу з управління  багатоквартирним  будинком, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а співвласники  зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.
Згідно умов п. 3 вказаного  договору,  послуга з управління полягає у забезпеченні управителем належних умов  проживання  і задоволення  господарсько-побутових потреб співвласників та мешканців будинку шляхом утримання і ремонту  спільного майна будинку та  його прибудинкової території . 
Пункт 6 договору визначає, що  кожен співвласник зобов`язаний  оплачувати управителю надані послуги з управління в порядку, за ціною встановленими  цим договором  у строк не пізніше  25 числа  місяця наступного за звітним.
Згідно розрахунку заборгованості  за спожиті  житлово-комунальні послуги за період з  01.06.2017 року по  01.10.2020 року,  відповідач ОСОБА_1   має заборгованість  в сумі  11 3689,68 грн. 
  З метою стягнення з ОСОБА_1   заборгованості ТОВ " Новобудова" звернулось до суду із  даним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, стягуючи  з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " Новобудова" заборгованість  в  розмірі   1139 грн. 68  коп., суд першої інстанції посилався на те, що  у будинку  АДРЕСА_1 та у квартирі відповідача  безперервно надаються  житлово-комунальні послуги, але  відповідачем вони  оплачуються нерегулярно та не у повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості, яку відповідач  в добровільному порядку не погашає, а тому вказана заборгованість підлягає стягненню  в судовому порядку.  Підстав для застосування  до вказаних вимог строку позовної давності, відповідно до поданої  відповідачем заяви, немає, так як, відповідно до поданого розрахунку, відповідач  здійснював періодично  оплату за  житлово-комунальні послуги в більшому розмірі, ніж було нараховано позивачем, що,  відповідно до вимог  ч.1 ст. 264 ЦК України,  свідчить  про переривання строку позовної давності.
Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає наявним в матеріалах справи доказам та вимогам закону, а доводи апеляційної скарги його правильність не спростовують, з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1  є власником квартири АДРЕСА_2 .
Позивач  ТОВ " Новобудова " є балансотримувачем та управителем  будинку АДРЕСА_1 .
     Відповідно до вимог  п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»,  споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Згідно з п. 5, п.12  ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач  житлово-комунальних послуг зобов"язаний  оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами;надавати виконавцю комунальних послуг або іншій особі, що здійснює розподіл обсягів спожитих послуг, показання наявних приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку, в порядку та строки, визначені договором.
Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі   № 6-59цс13).
Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Плата за житлово-комунальні послуги нараховується позивачем  щомісячно на підставі затверджених у встановленому порядку цін/тарифів з урахуванням показників приладів обліку або по затвердженим нормам споживання. Складові нарахованих платежів зазначені в повідомлені на оплату окремими рядками.
ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надаються чи надання яких забезпечується позивачем, оскільки  він фактично користується житлово-комунальними послугами, а тому має оплачувати вартість фактично  отриманих  житлово-комунальних послуг з моменту їх  фактичного використання.
Відсутність письмового договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2014 року у справі №916/3566/13.
Закон України "Про житлово-комунальні послуги"  визначає основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.  
Аналіз вимог даного Закону дає підстави для висновку, що він належить до нормативного акту спеціальної дії, який регулює відносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.
   Згідно з ч.1  ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.
    Відповідно до  ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 
1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.
Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:
утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;
купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;
поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;
2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
  Згідно ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.
Відповідно до вимог  п. 5 ч.3 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач  житлово-комунальних послуг зобов"язаний  оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
 Згідно вимог  п.1 ч.2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Загальними умовами виконання зобов`язання, що встановлені ст. 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України , інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
Згідно  вимог ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд  встановлює  наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують  вимоги і заперечення  учасників справи, та інших обставин, які  мають  значення для вирішення справи.
Відповідно до  ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України,  належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.  Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду  справи і підлягають встановленню  при ухваленні судового рішення.
Згідно  положень ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона  повинна  довести  ті обставини, на які вона  посилається як на підставу своїх вимог  або заперечень, крім випадків, встановлених  цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.  Доказування не може грунтуватись на припущеннях.
Як вбачається з наданого  ТОВ " Новобудова " розрахунку заборгованості  ОСОБА_1   по оплаті комунальних послуг, у нього за період з  01 червня 2017 року по 01 жовтня 2020 року виникла  заборгованість по оплаті  послуг за утримання будинку та прибудинкової території  у розмірі 11 369 грн.68 коп.
Вказаний   розрахунок  колегія суддів вважає  належним та допустимим доказом, який не спростований  відповідачем, а тому  суд першої інстанції прийшов до вірного висновку  про наявність підстав для стягнення  з відповідача на користь позивача заборгованості по оплаті  вартості  спожитих послуг в сумі  11 369 грн. 68 коп.
Обгрунтованим є також висновок суду першої інстанції про  відсутність  підстав для  застосування  до вказаних позовних вимог строку позовної давності  відповідно до поданої  відповідачем  заяви  від 17.11 2020 року, з огляд на наступне .
Згідно вимог ч.1, ч.3  ст. 264 ЦК України,  перебіг  позовної давності переривається  вчиненням особою дії, що  свідчить  про визнання  нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання  перебіг  позовної давності  починається заново.
З наданого  та дослідженого  розрахунку  заборгованості  судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідачем   періодично здійснювалась оплата  за житлово-комунальні послуги  в більшому розмірі, ніж було нараховано позивачем, а саме: в березні 2018 року відповідачу було нараховано до сплати  493,04 грн., а сплачено ним  1000,00 грн.;  у квітні 2018 року нараховано 493,04- сплачено 1000,00 грн.;  у травні 2018 року нараховано 493, 04 грн.- сплачено 1000,00 грн.;  у липні  2018 року нараховано до сплати   630,15 грн.- сплачено 1000,00 грн;  у листопаді 2019 року нараховано   682,64 грн.- сплачено 1500,00 грн.
З урахуванням зазначеного, колегія судів вважає, що  суд повно та об`єктивно встановив  дійсні обставини справи, дав їм вірну оцінку та прийшов до обгрунтованого висновку  про  стягнення з  відповідача на користь позивача  заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з  01.06.2017 року по  01.10.2020 року  в сумі  11 3689,68 грн. 
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи положення ст. 625 ЦК України, встановлені фактичні обставини справи  та досліджені  докази, з яких вбачається, що відповідач  належним чином не виконував  свої зобов`язання  по оплаті  вартості спожитих послуг, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до  вірного висновку про наявність  підстав для стягнення з відповідача на користь  позивача суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 849, 23 грн. та трьох відсотків річних, що становлять суму 425,22 грн.
Доводи апеляційної скарги відповідача  про те,  що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм  процесуального права, так як суд першої інстанції  розглянув справу за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін та з порушенням тридцятиденного процесуального строку, визначеного ст. 279 ЦПК України, з огляду на те, що  провадження у даній справі було відкрито   13 жовтня  2020 року, а  судове рішення було  ухвалено 18 листопада 2020 року, колегія суддів відхиляє, так як з урахуванням вимог  ст. 274 ЦПК України та  ціни позову 12 644,13 грн., суд  першої інстанції  обгрунтовано розглянув вказану справу в порядку спрощеного  позовного провадження.
Відповідно до вимог  ст. 275 ЦПК України,  суд розглядає  справи  у порядку спрощеного  позовного провадження протягом  розумного строку, але не більше  шістдесяти  днів з дня відкриття провадження  справі.
 З матеріалів справи вбачається. що провадження у даній справі було  відкрито  Дарницьким районним судом м.Києва  13 жовтня 2020 року, а  рішення у справі постановлено  18 листопада 2020 року, тобто, через місяць і п`ять днів з моменту відкриття провадження, а  тому процесуальний строк розгляду справи судом першої інстанції не порушено.
 Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-  
 
                               п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1   залишити без задоволення.
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім  випадків, передбачених  п.2ч.3ст.389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено   12 березня   2021 року. 

Головуючий:                                             Судді: