ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 березня 2021 року	Львів	Справа № 462/6879/20 пров. № А/857/3296/21	
 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Глушка І.В., Макарика В.Я.,
при секретарі судового засідання:                              Мельничук Б.Б.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2020 року ( суддя Мруць І.С., ухвалене в м. Львові) у справі № 462/6879/20 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції  у Львівській області про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,- 
                                                           ВСТАНОВИВ:
28.10.2020 ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції  у Львівській області, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ДПО18 №990041 від 19.10.2020, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126, ч.ч.1,3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.
Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17.12.2020 у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач- ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та прийняти нове про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що наданий відповідачем відеозапис не є належним та допустимим доказом оскільки в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення відсутні посилання на технічний прилад чи засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис. Зазначає, що інших належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення відповідачем не надано.
Апелянт у поданому до суду клопотанні просив розгляд справи проводити за його відсутності.
Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи явки уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, що відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України не перешкоджає розгляду справи без його участі. 
Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Протокольною ухвалою суду від 01.03.2020р. продовжено строк розгляду справи на 15 днів.
Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, постановою серії ДПО 18 № 990041 від 19.10.2020 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності, та зазначено, що 19.10.2020 року о 22 год. 16 хв. в м.Львів вул. Івана Франка, буд.70, водій керуючи транспортним засобом скутер «Yamaha Vino», не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21, здійснив проїзд в забороненому напрямку, здійснив рух на смузі для руху маршрутних т.з., позначеним дорожнім знаком 5.11 Смуга для руху маршрутних т.з. та дорожню розмітку 1.24, та кермував т.з. з посвідченням категорії А, В, С, без права керування категорією А1, чим порушив п.п.8.4.в); 17.1; 2.1а), 2.13 ПДР та скоїв адміністративне правопорушення передбачене ч.ч.1,3 ст.122, ч.2 ст.126 КУпАП. Даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510,00 грн.
З оскарженою постановою ОСОБА_1 не погодився, відтак звернувся в суд з даним позовом.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції зробив висновок, що оскаржувана постанова винесена правомірно, а відтак відсутні підстави для її скасування.
Колегія суддів з приводу такого висновку суду першої інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Як передбачено ч.ч.1,3 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч. 2ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі - в) заборонні знаки. Запроваджують або скасовують певні обмеження в русі.
Як передбачено п.17.1 ПДР на дорозі із смугою для маршрутних транспортних засобів, позначеній дорожнім знаком 5.8 або 5.11 забороняються рух і зупинка інших транспортних засобів (крім таксі та велосипедистів) на цій смузі.
Відповідно до п.2.1а) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: а) посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
Згідно з п.2.13ПДР право на керування транспортними засобами особам може бути надано: мототранспортними засобами і мотоколясками (категоріїА1,А)-з 16-річного віку; автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категоріїВ1,В,С1,С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, -з 18-річного віку; автомобіля ми з причепами або напівпричепами(категоріїВЕ,С1Е,СЕ),а також тими, що призначені для перевезення великогабаритних, великовагових і небезпечних вантажів,-з 19-річноговіку; автобусами, трамваями і тролейбусами (категорії D1, D, D1Е, DЕ, Т) - з 21-річного віку.
Транспортні засоби належать до таких категорій: А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1 та 3 статті 122, частиною 2 статті 126 цього Кодексу. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Частинами 2,4, 5 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Статтею 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості, зокрема, про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався).
В матеріалах справи наявний диск із відеозаписом із нагрудних камер поліцейських та відеозаписом з автомобільного відео реєстратора з яких судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач дійсно кермував скутером та був зупинений представниками управління поліції, а відтак судом першої інстанції вірно не взято до уваги доводи позивача про те, що із відеозапису неможливо встановити факт керування ним транспортним засобом.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки позивачем було вчинено правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в уповноваженої посадової особи був відсутній обов`язок скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256КУпАП.
Також судом першої інстанції вірно відхилено доводи позивача про необхідність складення протоколу про адміністративне правопорушення з підстав незгоди із постановою, оскільки з наявного в матеріалах справи відеозапису видно, що ОСОБА_1 під час складення оскаржуваної постанови не мав жодних клопотань, заяв з цього приводу. Так само, позивач не висловлював заперечень по суті розгляду справи працівниками поліції.
Стосовно порушення ч.2 ст.126 КУпАП, то судом першої інстанції вірно зазначено, що  з відеозапису чітко видно, що позивач погоджується із тим фактом, що у нього немає дозволу на кермування транспортним засобом відповідної категорії А1.
З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що незазначення в оскаржуваній постанові відомостей про номер та назву технічного засобу, яким здійснено відеозапис на доданий DVD диск, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відтак, судом першої інстанції зроблено вірний висновок, що за наведених обставин, досліджений в судовому засіданні диск з відеофайлами фіксації події, суд вважає належним та допустимим доказом на підтвердження вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.ч.1,3 ст.122, ч. 2ст. 126 КУпАП.
Враховуючи викладене, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції, що  оскаржувана постанова винесена правомірно, а відтак відсутні підстави для її скасування. Отже, у задоволенні позову вірно відмовлено.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись статтями  308, 315, 316, 321, 322, 325,  Кодексу адміністративного судочинства України, суд
                                                         ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 грудня 2020 року у справі № 462/6879/20 без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	І. В. Глушко 	
 	 	В. Я. Макарик  	
Повне судове рішення складено 17.03.2021