ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/2305/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Філінюка І.Г.
суддів Бєляновського В.В., Будішевської Л.О. 

секретар судового засідання: Чеголя Є.О. 
Представники сторін в судове засідання не з`явились.
Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу
ОСОБА_1 
на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 
по справі № 916/2305/20 
за позовом  ОСОБА_1  
до відповідача  ОСОБА_2  
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: 
1. ОСОБА_3 ; 
2. ОСОБА_4 
про визнання дій протиправними та визнання недійсними змін до статуту

суддя суду першої інстанції: Невінгловська Ю.М.
місце винесення ухвали: м. Одеса, Господарський суд Одеської області
повний текст рішення складено 1.11.2020

ВСТАНОВИВ:
У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до ОСОБА_2 про визнання повністю недійсними змін до установчих документів юридичної особи та про визнання дій протиправними, в якому просив:
-          визнати дії колишнього головного бухгалтера ТОВ «РСМУ №6» ОСОБА_2 , пов`язані з наданням на державну реєстрацію статуту ТОВ «РСМУ №6» в новій редакції 2000 року з підробленими підписами засновників (учасників) - протиправними;
-          визнати повністю недійсними зміни до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНО-МОНТАЖНЕ УПРАВЛІННЯ №6 в новій редакції 2000 року та наступних. 
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що при реєстрації змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6» у 2000 році було представлено статут з підробленими підписами засновників (учасників), тому вказані зміни є недійсними, а його державна реєстрація протиправною.
У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Господарського суду Одеської області із клопотанням про застосування строку позовної давності (вх.№ГСОО 23240/20), в обґрунтування якого вона зазначає, що оскільки позивач оскаржує всі установчі документи, які приймались та реєструвались в період з 03.08.2000 року по час припинення діяльності товариства - 02.04.2012 року, які на його думку, були зареєстровані протизаконно та з порушенням його прав та законних інтересів, то зазначене свідчить, що про порушення своїх прав останній усвідомлював вже на момент винесення таких змін до Статуту. При цьому, відповідач зазначає, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних та судових органів, що також підтверджує його обізнаність щодо подій, на які він посилається в позовній заяві.
Ухвалою Господарського суду  Одеської області від 09.09.2020 року залучено ОСОБА_3 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
23.09.2020 року від ОСОБА_4 до Господарського суду Одеської  області надійшла заява (вх.ГСОО 25210/20) про залучення її до участі в справі №916/2305/20 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, оскільки рішення по даній справі може вплинути на її права та обов`язки як колишнього засновника ТОВ «РБМУ №6».
Ухвалою Господарського суду Одеської області від 23.09.2020 року залучено ОСОБА_4 до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.
Рішенням Господарського суду Одеської  області від 04.11.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.
Обґрунтування рішення суду першої інстанції. 
Судом першої інстанції зазначено, що позивач визначив неналежного відповідача, за рахунок якого не можуть бути відновлені права позивача, що є єдиною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в тому числі і щодо вимоги про визнання недійсними повністю змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6» в новій редакції 2000 р. та наступних.
Враховуючи встановлені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з підстав необґрунтованості його пред`явлення до визначеного відповідача, що свідчить про відсутність підстав для застосування позовної давності при вирішенні даного спору та дослідження цього питання.
Не погодившись із вказаним судовим рішенням,  ОСОБА_1 звернувся до Південно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просить поновити   ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 по справі №916/2305/20 за позовом ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та визнання недійсними змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління №6» в новій редакції 2000 року та наступних в зв`язку з його пропуском з поважних причин та скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 по справі №916/2305/20 повністю та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. 
Узагальнені доводи апеляційної скарги:
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що судом першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення не було прийнято до уваги те, що відповідач ОСОБА_2 був засновником (учасником) товариства, був уповноважений подати статут на державну реєстрацію, підприємство припинило свою діяльність та оформлення припинення здійснювала відповідачка, як голова ліквідаційної комісії.
Крім того, скаржник посилається на те, що ГПК України передбачає право позивача на звернення до суду до обраного ним відповідача, але суд першої інстанції позбавив його такої можливості та не досліджувати надані документи, мотивуючи це тим, що позов надано до неналежного відповідача, позбавляючи його права на судовий захист (стаття 55 Конституції України).
Разом з тим, ОСОБА_1  зазначає, що суд першої інстанції вказав те, що  закон виходить із презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлене інше.
Однак на думку скаржника, даний висновок суду не відповідає дійсності, так як вказувалося вище, предметом спору є не оскарження рішення загальних зборів засновників (учасників) товариства, а подання на державну реєстрацію підробленого статуту, тому  висновок суду про презумпцію легітимності даного документа є безпідставним. 
Також, скаржником в апеляційній скарзі зазначається, що у судовому засіданні, у зв`язку з не розглядом справи по суті і не дослідженням матеріалів справи, не були встановлені обставини про відсутність волевиявлення учасників ТОВ «РСМУ №6» на прийняття рішення щодо внесення саме таких змін до статуту товариства, у зв`язку з чим  позовна  вимога про визнання недійсним статуту ТОВ «РСМУ №6» в редакції від 2000 року повинна бути визнана обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів дійсного волевиявлення учасників товариства на внесення відповідних змін до статуту товариства.
Процесуальний рух справи у суді апеляційної інстанції.
Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді - Філінюка І.Г., суддів: Будішевської Л.О., Бєляновського В.В. що підтверджується витягом з протоколу розподілу судової справи між суддями від 07.12.2020.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.12.2020 доручено господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи № 916/2305/20 на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 до надходження матеріалів даної справи з господарського суду Одеської області. 
10.12.2020 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи №916/2305/20.
Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 14.12.2020 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 у справі №916/2305/20 - залишено без руху.
18.11.2020 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків.
Ухвалою Південно - західного апеляційного господарського суду від 23.12.2020 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 у справі №916/2305/20. Призначено справу № 916/2305/20 до розгляду на 18.02.2021 о 15:30 год.
Представники сторін в судове засідання 18.02.2021 не з`явились. Про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлялися належним чином.
18.02.2021 до суду апеляційної інстанції надійшло клопотання представника позивача адвоката Назімкіна В.С. про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на самоізоляції через хворобу його дружини на COVID-19.
Колегія суддів в судовому засіданні відхилила заявлене клопотання, оскільки:
-          представник скаржника не був позбавлені права взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів;
-          колегія суддів також враховує, що обставини справи свідчать про наявність у справі матеріалів достатніх для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, а також те, що апеляційним судом сторонам були створені належні умови для надання усіх необхідних доказів, а подальше відкладення розгляду справи суперечитиме принципу розгляду справи впродовж розумного строку, оскільки справа розглядається з 23.12.2020, отже, кінцевий строк розгляду апеляційної скарги, відповідно до ст. 273 ГПК України спливає 22.02.2020;
-          обов`язкова явка в судове засідання апеляційним судом не визнавалась. 
При цьому суд враховує, що за приписами статті 129 Конституції України, статті 2 ГПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. 
Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 
Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.
Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази по справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 ГПК України, колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду встановила наступне.
Фактичні обставини справи встановлені судом першої інстанції.
Спір по справі стосується визнання дії колишнього головного бухгалтера ТОВ «РСМУ №6» ОСОБА_2 , пов`язані з наданням на державну реєстрацію статуту ТОВ «РСМУ №6» в новій редакції 2000 року з підробленими підписами засновників (учасників) - протиправними та визнання повністю недійсними змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6» в новій редакції 2000 року та наступних.
Відповідно до положень статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно зі статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, може захищати свої права та охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством.
Отже, господарським судам під час вирішення спорів, що виникають з корпоративних відносин, слід враховувати приписи ГПК України та з`ясувати наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного права або законного інтересу у правовідносинах, на захист яких подано позов, а також питання про наявність чи відсутність факту їх порушення, невизнання або оспорюваня.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів.
Згідно з приписами статті 167 ГК України корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Володіння корпоративними правами не вважається підприємництвом. Законом можуть бути встановлені обмеження певним особам щодо володіння корпоративними правами та/або їх здійснення. Під корпоративними відносинами маються на увазі відносини, що виникають, змінюються та припиняються щодо корпоративних прав.
За змістом положень зазначених вище норм права сторонами у корпоративному спорі є: 1) юридична особа та її учасник (засновник, акціонер, член), у тому числі учасник, який вибув; 2) учасники (засновники, акціонери, члени) юридичної особи.
Отже, згідно з положеннями ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5 ГПК України, підставою для захисту цивільного права чи охоронюваного законом інтересу є його порушення, невизнання чи оспорення. Отож, задоволення судом позову можливе лише за умови доведення позивачем відповідно до вимог процесуального законодавства обставин щодо наявності у нього відповідного права (охоронюваного законом інтересу), а також порушення (невизнання, оспорення) зазначеного права відповідачем з урахуванням належності обраного способу судового захисту.
Так, звертаючись з позовом про визнання протиправними дії колишнього головного бухгалтера ТОВ «РСМУ № 6» Гаврилюк Л.Г., що пов`язані з наданням на державну реєстрацію статуту ТОВ «РСМУ № 6» в новій редакції 2000 р. з підробленими підписами засновників (учасників) та про визнання недійсними повністю змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6» в новій редакції 2000 р. та наступних, позивач, в першу чергу, повинен довести яким чином визначеним відповідачем порушені права позивача та як за рахунок особи відповідача  може бути відновлено порушене право. 
Визначення відповідачів, предмета та підстав позову є правом позивача. Тоді як встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який він виконує під час розгляду справи.
Як вірно зауважено судом першої інстанції, відповідачами у спорах про визнання недійсним рішення загальних зборів та інших керівних органів юридичної особи виступає сама юридична особа. 
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позов заявлений до колишнього головного бухгалтера ТОВ «РСМУ №6» Гаврилюк Л.Г.
Згідно положень статті 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що справи юридичних осіб у господарському суді ведуть їх органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законодавством та установчими документами, через свого представника та оскільки уповноважена на державну реєстрацію статуту головний бухгалтер ОСОБА_2 була працівником товариства та діяла від імені товариства в межах наданих директором повноважень, така особа у господарському процесі не має самостійної процесуальної дієздатності та не може виступати відповідачем у спорі.
При цьому суд зауважує, що само по собі надання головним бухгалтером ОСОБА_2 на державну реєстрацію статуту товариства в новій редакції 2000 року не порушує корпоративних прав позивача, а тому відсутні й підстави для визнання цих дій протиправними.
Крім того, як вбачається із наказу №27 від 07.09.1999р., головний бухгалтер ОСОБА_2 діяла на підставі наказу директора Молодцова В.А. та виконувала його доручення.
Колегія суддів виходить із презумпції легітимності рішень органів управління юридичної особи, тобто зазначені рішення вважаються такими, що відповідають закону, якщо судом не буде встановлено інше.
Матеріали справи не містять жодних чинних вироків у кримінальних провадженнях або судових рішень про невідповідність рішень органів управляння ТОВ «РСМУ № 6» при реестрації статуту 2000 року вимогам закону, позивачем до матеріалів справи не надано.
Крім того, як вірно зауважено судом першої інстанції, що позивач при зверненні з даним позовом був обізнаний, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно -будівельно - монтажне управління №6» є ліквідованим, що підтверджується наданим позивачем витягом з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, в якому зазначено, що станом на 04.04.2012 Товариство з обмеженою відповідальністю «Ремонтно - будівельно - монтажне управління №6» припинено, що було б підставою для закриття провадження у справі, на підставі п. 6 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у разі визначення відповідачем саме товариства.
Враховуючи викладене, визначення позивачем неналежного відповідача, за рахунок якого не можуть бути відновлені права позивача, є єдиною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, в тому числі і щодо вимоги про визнання недійсними повністю змін до статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6» в новій редакції 2000 року та наступних.
З огляду на наведене, вимоги про визнання недійсними змін до статуту ТОВ «РСМУ № 6» в новій редакції 2000 року та наступних, які є похідними від зазначених вимог, також задоволенню не підлягають, про що вірно зазначено судом першої інстанції.
Як вбачається з матеріалів справи, 03.09.2020 до суду першої інстанції ОСОБА_2 заявлено клопотання про застосування строку позовної давності, в обґрунтування якого вона зазначає, що оскільки позивач оскаржує всі установчі документи, які приймались та реєструвались в період з 03.08.2000 року по час припинення діяльності товариства - 02.04.2012 року, які на його думку, були зареєстровані протизаконно та з порушенням його прав та законних інтересів, то зазначене свідчить, що про порушення своїх прав останній усвідомлював вже на момент винесення таких змін до Статуту.          Виходячи з вимог статті 261 ЦК України, позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.
Як убачається з тексту рішення суду першої інстанції та мотивувальної частина даної постанови містить висновок про відмову у задоволенні позову у повному обсязі з підстав необґрунтованості його пред`явлення  до визначеного відповідача, що свідчить про відсутність підстав для застосування позовної давності при вирішенні даного спору та дослідження цього питання.
Аргументи апеляційної скарги стосовно того, що господарським судом відмовлено у позові лише з формальних підстав, колегією суддів відхиляються, з огляду того, що встановлення факту подання позову до неналежного відповідача є достатньою підставою для відмови у позові та виключає необхідність з`ясування усіх інших обставин справи та оцінки доказів у повному обсязі для встановлення законності оскаржуваних рішень загальних зборів.
Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги, що відповідач була засновником (учасником) Товариства, оскільки учасники товариства не можуть відповідати за дії вищого органу товариства та його виконавчих органів (правління товариства), тому у даному випадку відсутні підстави для задоволення позову. 
При цьому, колегією суддів враховується, що позивачем в суді першої інстанції не заявлялось відповідного клопотання про заміну відповідача ОСОБА_2 на належного - Товариства з обмеженою відповідальністю «Ремонтно-будівельно-монтажного управління № 6».
Встановлені колегією суддів під час апеляційного провадження обставини дають підстави для висновку про законність і обгрунтованність оскаржуваного рішення суду, адже воно прийнято при повному дослідженні та з`ясуванні обставин справи, та доказів на їх підтвердження, при правильному застосуванні норм матеріального права, при відсутності порушень норм процесуального права.
Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в матеріалах даної справи та спростовуються доводами викладеними в мотивувальній частині даної постанови.
Висновки суду апеляційної інстанції.
Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено. 
За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на скаржника.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284, 339-343 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 04.11.2020 у справі №  916/2305/20 - залишити без змін..
Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.
Повний текст постанови складено 22.02.2021.

Головуючий суддя                                                                      І.Г. Філінюк 

Суддя                                                                                          В.В. Бєляновський

Суддя                                                                                           Л.О. Будішевська