Справа № 136/650/20
Провадження № 22-ц/801/187/2021
Категорія: 39
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Копаничук С. Г.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року	Справа № 136/650/20	м. Вінниця	

       Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
Головуючого : Копаничук С.Г.
Суддів: Оніщука В.В., Медвецького С.К.
учасники справи:
позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»;
відповідач: ОСОБА_1 ;
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Вінниці апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Липовецького районного суду від 19.10.2020 року, постановленого в приміщенні того ж суду під головуванням судді Кривенка Д.Т., у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 
в с т а н о в и в :
В травні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі – Банк) звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що 19.05.2011 року ОСОБА_1 виявила бажання отримати банківські послуги, уклавши договір № б/н про надання банківських послуг, на підставі якого вона отримала кредитну картку, а Банк відкрив їй кредитний картковий рахунок, встановив початковий кредитний ліміт і видав кредитну картку № НОМЕР_1 . У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 10300 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. У порушення умов кредитного договору, ОСОБА_1 зобов`язання за договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим в неї виникла заборгованість, яка станом на 22.03.2020 року, складала 36591,61 грн., з яких: 19217,93 грн – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 19217,93 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 7905,42 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 7249,61 грн. – нарахована пеня; 0,00 грн – нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 1718,65 грн – штраф (процентна складова). Просив суд стягнути з ОСОБА_1 вказану заборгованість та понесені судові витрати.
Рішенням Липовецького районного суду від 19.10.2020 року у задоволенні позову відмовлено, судові витрати залишено за позивачем.
В апеляційній скарзі Банк, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати ,а у справі ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог. Вказав, що суд не звернув увагу на підписану відповідачем Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанк, з якої вбачається погоджена відсоткова ставка; довідку про видані картки за договором; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування; виписку по рахункам відповідача. Так, банківська виписка має статус первинного документа, в ній відображено встановлення відповідачу кредитного ліміту, використання нею коштів. Також з виписки вбачається, що відповідач знімала кошти з кредитної картки, потім частково погашала заборгованість і знову користувалась кредитними коштами. Суд першої інстанції, хоч і не погодився з його розрахунком, однак власний розрахунок заборгованості не навів.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона – підприємець взяла на себе обов?язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв?язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Згідно положень статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 – 79 ЦПК України).
Посилаючись на невиконання позивачем обов`язку по наданню доказів, передбачені ст.ст.81,83 ЦПК України та відмовляючи у задоволенні позову з підстав його недоведеності, суд виходив із того ,що матеріали справи не містять доказів , які підтверджували б як узгоджені у письмовому вигляді з відповідачем як умови кредитування ,так і можливість ОСОБА_1 мати доступ до кредитних коштів ,зокрема, отримання нею кредитної картки з ПІН кодом для верифікації в платіжній системі ,а також доказів , що надали б можливість перевірити вірність даних наданого позивачем розрахунку та достовірно підтверджували б розмір заборгованості.
Однак, з такими висновками колегія суддів повністю погодитися не може, так як суд не зовсім вірно з`ясував обставини справи в частині неузгодження з відповідачем умов договору та неотримання нею кредитної картки, внаслідок чого хоча й дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову, проте з частково неправильним мотивуванням рішення, а тому доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 19.05.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір шляхом підписання останньою анкети - заяви про приєднання, де вказано, що заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг (далі - Умови), а також тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. У зазначеній анкеті-заяві відповідач виявила бажання оформити на своє ім`я платіжну картку «Кредитка Універсальна». Крім того, ОСОБА_1 також підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою передбачена, зокрема тип картки, тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за використання кредиту, розмір пені, штрафу, тощо. 
Згідно з наданим банком розрахунком заборгованості, станом на 22.03.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 перед Банком складала 36591,61 грн., з яких: 19217,93 грн – заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн – заборгованість за поточним тілом кредиту; 19217,93 грн. – заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн – заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. – заборгованість за простроченими відсотками; 7905,42 грн. – заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 7249,61 грн. – нарахована пеня; 0,00 грн – нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. – штраф (фіксована частина); 1718,65 грн – штраф (процентна складова).
Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування.
Згідно частини першої статті 81 ЦПК України якщо відповідач заперечує проти позову, то саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк вказував на те, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», в якій зазначено розмір процентів та міститься застереження про погодження з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.
Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети – заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.
Тобто при вирішенні спору суд повинен з`ясувати на яких саме умовах ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.
В анкеті-заяві, підписаній позичальником, дійсно не міститься умов щодо нарахування процентів, пені, штрафів, тощо.
Однак, суд першої інстанції не звернув увагу на погодження між Банком та ОСОБА_1 умов договору і відповідальності за його невиконання, які узгоджені в наданій позивачем і підписаній відповідачем довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» (а.с. 32). В зазначеній довідці сторонами погоджено базову ставку в 3 % в місяць (нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році), та визначено строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості, з визначенням їх розміру (включаючи плату за використання кредитних коштів в звітному періоді) в розмірі 7 % від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості, зі сплатою пені за несвоєчасне погашення заборгованості у розмірі, який розраховується за наступною формулою: пеня = пеня 1 + пеня 2, де пеня 1 = базова відсоткова ставка по договору/30 нараховується на кожен день прострочення кредиту, пеня 2 = 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності заборгованості по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочення на суму від 50 грн. та більше, штрафів у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків .
Дана довідка містить конкретні умови договору, підписана ОСОБА_1 , що свідчить про її обізнаність і згоду з умовами надання кредитних коштів, розміром та порядком нарахування відсотків за їх використання та відповідальністю за невиконання умов договору.
Крім того, з виписки по картковому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що остання користувалася карткою, використовувала кредитні кошти, які в подальшому не погашала, в зв`язку з чим, станом на 22.03.2020 року, в неї виникла заборгованість за тілом кредиту в розмірі  19217,93 грн. 
ОСОБА_1 обізнаність з вищевказаними умовами, що містяться в довідці про умови кредитування та анкеті-заяві, як і факт отримання нею кредитних коштів і погодження умов договору по нарахуванню відсотків не спростувала, а тому вимога позивача про стягнення простроченого тіла кредиту і відсотків за його користування підлягає задоволенню, оскільки є доведеною позивачем допустимими і належними доказами.
Наданий банком розрахунок заборгованості підтверджується первинними документами, зокрема, випискою по банківському рахунку, відкритому на імя ОСОБА_1 , довідкою про отримані кредитні картки, довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду».
Відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за простроченим тілом кредиту та відсотками за договором № б/н від 19.05.2011 року, розмір якої, виходячи з наданого банком розрахунку, складає відповідно 19217,93 грн. та 7905,42 грн.
Окрім того, задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 7249,61 грн. та штрафу - процентної складової, що становить 5 % від суми заборгованості, в розмірі 1718,65 грн., оскільки їх сплата передбачена у підписаній сторонами Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 30 днів пільгового періоду».
Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення штрафу (фіксована складова) в розмірі 500 грн, оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону, а, як зазначено в частині 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу.
На вказані обставини суд першої інстанції не звернув увагу і докази, надані Банком, належним чином не оцінив.
Виходячи із зазначеного, апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та стягнення з ОСОБА_1 19217,93 грн. – заборгованості за простроченим тілом кредиту; 7905,42 грн. – заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 7249,61 грн. –пеня; 1718,65 грн – штраф (процентна складова), а всього – 36091,61 грн.
Оскільки оскаржуване судове рішення підлягає частковому скасуванню з ухваленням нового рішення, апеляційний суд в порядку частини 13 статті 141 ЦПК України змінює розподіл судових витрат.
Позивач при зверненні до суду сплатив 2102 грн. судового збору за подання позову та 3153 грн. судового збору за подання апеляційної скарги, що разом становить 5255 грн.
З урахуванням принципу пропорційності, задоволенню підлягає 98,63 % вимог від заявлених: 36 091,61 грн. (розмір вимог що підлягають до задоволення) х 100/ 36591,61 грн. (розмір заявлених вимог) = 98,63 %. Тому відповідно з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 5183 грн. понесених ним судових витрат (5255х98,63/100= 5183).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах. За правилом пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити частково.
Рішення Липовецького районного суду від 19.10.2020 року, - скасувати.
Позовні вимоги Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №б/н від 19.05.2011 року, станом на 22.03.2020 року в розмірі 36 091,61 грн., що складається з: 19217,93 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 7905,42 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит; 7249,61 грн. - пеня; 1718,65 грн. - штраф (процентна складова) .
В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 5183 грн. понесених судових витрат.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий : С.Г. Копаничук

Судді : В.В. Оніщук

С. К. Медвецький