Номер провадження: 33/813/168/21
Номер справи місцевого суду: 521/21995/20 
Головуючий у першій інстанції Старіков О.О. 
Доповідач Котелевський Р. І.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючий – суддя Котелевський Р.І.,
за участю: 
секретаря судового засідання – Альбрехта І.С.
представника митниці – Бурчо І.Й.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби на постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31.12.2020 року, - 
встановив:

оскаржуваною постановою провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно,
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина ОАЕ, працюючого директором компанії «SUNACCORN F.Z.E.»,
закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Не погоджуючись з постановою, представник Одеської митниці Держмитслужби Пташинська А.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та постановити нову, якою визнати ОСОБА_2 винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України та накласти на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 100 відсотків від вартості товарів-безпосередніх предметів порушення митних правил, з конфіскацією товарів - безпосередніх предметів порушення митних правил, а в разі неможливості конфіскації товарів, стягнути їх вартість.
Судовий розгляд в суді апеляційної інстанції проведено за відсутністю ОСОБА_2 , який будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Відповідно до заяви ОСОБА_3 , яка надійшла на адресу апеляційного суду 28.01.2021 року, останній просив розглянути справу без його участі.
Апеляційний суд вважає, що на стадії апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, судом були створені всі умови для реалізації права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги те, що ОСОБА_4 , будучи повідомленим про дату та час розгляду скарги в апеляційному суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку ОСОБА_2 , як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді апеляційної інстанції. 
Розгляд справи за відсутності апелянта узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. 
В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. 
Заслухавши представника Одеської митниці Держмитслужби Бурчо І.Й., яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали адміністративної справи, доводи апеляційної скарги; вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Згідно з положеннями ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показами свідків, а також іншими документами.
Як вбачається з оскаржуваного рішення, суддя районного суду з достатньою повнотою дослідив матеріали справи, оцінив всі наявні в справі докази та прийшов до обґрунтованого висновку про відсутність у діях ОСОБА_2  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК України.
Апеляційний суд погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Так, згідно матеріалів адміністративної справи, до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов протокол про порушення митних правил з відповідними матеріалами №1222/50000/20 від 04.12.2020 року у відношенні ОСОБА_2 за ознаками скоєння ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 483 МК України.
Відповідно до протоколу ПМП №1222/50000/20 від 04.12.2020 року вбачається, що 17.08.2020 року між ТОВ «Будпартнер ЛТД» (код ЄДРПОУ 00437207770) в особі директора ОСОБА_5 та компанією «Sunaccom F.Z.E» (ОАЕ), в особі директора ОСОБА_6 було укладено контракт №SB-1708 щодо поставки в Україну товарів.
В рамках наведеного зовнішньоекономічного контракту з Китаю до Одеського морського торговельного порту, в зону діяльності м/п «Одеса» Одеської митниці Держмитслужби на судні закордонного плавання «YM Inventive» надійшов контейнер TGCU0206623 з товаром «взуття в асортименті та листи гумові для виготовлення підошви для взуття» загальною вагою брутто 6320 кг.
12.11.2020 року для переміщення зазначеного контейнера з товаром на митну територію України до Одеської митниці Держмитслужби від декларанта ТОВ «Будпартнер ЛТД» було подано та зареєстровано митну декларацію типу «IM 40 ЕЕ» (попередня митна декларація) №UA500150/2020/209370.
Переміщення вантажу на адресу компанії-одержувача ТОВ «Будпартнер ЛТД» (ЄДРПОУ 00437207770) здійснювалось за інвойсом №6623 від 22.09.2020 року. Продавець товару є компанія «Sunaccorn F.Z.E» (ОАЕ), а відправником товарів зазначено компанію «Legende industrial (SZ) со, LTD» (Китай).
В подальшому, з метою переміщення вантажу через митний кордон України та направлення його для митного оформлення до місця призначення до митного органу Держмитслужби було надано наступні документи: МД №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 року, коносамент №AR912400 від 22.09.2020 року, інвойс №6623 від 22.09.2020 року, контракт від 17.08.2020 №SB-1708, документ зважування №РК-29003836 від 07.11.2020 року.
Відповідно до наданої до митного органу МД №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 року та інших товаросупровідних документів, для ввезення на митну територію України передбачався товар у асортименті, 6 найменувань товарів:
-«взуття на підошві з гуми та з верхом з натуральної шкіри з устілкою завдовжки більше 24 см, туфлі чоловічі - 90 пар. Виробник: Legende industrial (SZ) со.ltd», вагою брутто 100,5 кг, нетто 89,7 кг;
-«взуття на підошві з гуми та з верхом з натуральної шкіри з устілкою завдовжки більше 24 см, туфлі жіночі - 112 пар. Виробник: Legende industrial (SZ) co.ltd», вагою брутто 97,8 кг, нетто 87,4 кг;
-«взуття на підошві з гуми та з верхом з натуральної шкіри, що закриває щиколотку, але не частину литки з устілкою завдовжки більше 24 см, черевики чоловічі - 96 пар. Виробник: Legende industrial (SZ) co.ltd», вагою брутто 110,4 кг, нетто 98,6 кг;
-«взуття на підошві з гуми та з верхом з натуральної шкіри, що закриває щиколотку, але не частину литки з устілкою завдовжки більше 24 см, черевики жіночі - 80 пар. Виробник: Legende industrial (SZ) co.ltd» - вагою брутто 110,4 кг, нетто 98,6 кг;
-«взуття на підошві з гуми та з верхом з текстильних матеріалів туфлі: чоловічі спортивні - 48 пар, жіночі спортивні - 32 пар. Виробник: Legende industrial (SZ) co.ltd» - вагою брутто 82,2 кг, нетто 73,4 кг;
-«листи для виготовлення прокладок і ущільнювачів з вулканізованої гуми листи гуми для виготовлення підошви взуття - 5704 кг. Виробник: Legende industrial (SZ) co.ltd» - вагою брутто 5989,3 кг, нетто 5704 кг.
Під час спільного огляду, співробітниками Одеської митниці, прикордонної служби України та працівниками ТУ ДБР у м. Миколаїві із повним вивантаженням товару з контейнера та перерахунком було виявлено невідповідність товару даним заявленим у митній декларації типу «ІМ40ЕЕ» №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 року та товаросупровідним документам. Товар №6 «листи для виготовлення підошви взуття - 5704 кг» (5989,3 кг брутто), які були заявлені у МД типу «ІМ40ЕЕ» №UA500000/2020/209370 від 12.11.2020 року та ТСД взагалі відсутні.
Тобто, під час митного огляду митним органом була встановлена невідповідність даних щодо товару заявленому у МД та товаросупровідним документам.
На думку митного органу товари переміщено через митний кордон України з приховуванням від митного контролю шляхом подання митному органу, як підстави для їх переміщення документу, що містить неправдиві відомості про ці товари.
Так, митницею зроблено висновок про те, що директором компанії «SUNACCORN F.Z.E.» (ОАЕ) ОСОБА_7 вчинені дії, спрямовані на переміщення через митний кордон України з приховуванням від митного контролю товарів, шляхом надання документу необхідного для переміщення товарів через митний кордон України, що містить неправдиві відомості щодо наявності, найменування та кількості товару, у зв`язку з чим в діях особи наявні ознаки порушення митних правил, передбачених ч.1 ст.483 МК України.
На підставі вищевказаних обставин, посадовою особою Одеської митниці Держмитслужби був складений протокол про порушення митних правил, за ознаками порушення ч. 1 ст. 483 МК України (далі – МК).
При прийнятті рішення суддя районного суду послався на те, що адміністративна відповідальність по ч.1 ст.483 МК настає за переміщення або дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України з приховуванням від митного контролю, тобто з використанням спеціально виготовлених сховищ (тайників) та інших засобів або способів, що утруднюють виявлення таких товарів, або шляхом надання одним товарам вигляду інших, або з поданням органу доходів і зборів як підстави для переміщення товарів підроблених документів чи документів, одержаних незаконним шляхом, або таких, що містять неправдиві відомості щодо найменування товарів, їх ваги (з урахуванням відправника та/або одержувача, кількості вантажних місць, їх маркування та номерів, неправдиві відомості, необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. 
Отже, основним безпосереднім об`єктом правопорушення за даною нормою закону є встановлений порядок переміщення товарів та ТЗ через митний кордон України, а об`єктивною стороною є дії, спрямовані на переміщення товарів через митний кордон України, тобто, активна поведінка (вчинок) особи. 
Суб`єктивна сторона передбачає наявність прямого умислу, тобто винний у скоєнні правопорушення чітко розуміє та усвідомлює обставини і характер незаконного переміщення товарів, предметів і речовин через митну територію України і прагне їх ввезти на територію України з порушенням встановленого порядку чи вивезти з України у тому числі і шляхом надання неправдивих відомостей, які необхідні для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості. 
Крім того, за змістом ст.483 МК, переміщення предметів із приховуванням від митного контролю може здійснюватися в тому числі шляхом подання до митного органу України, як підстави для їх переміщення, документів, які містять неправдиві дані.
Так, підставою для переміщення предметів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митниці на пропуск предметів через митний кордон. Законодавчими актами встановлено, зокрема, що це може бути митна декларація.
 Статтею 257 МК визначено, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою точних відомостей про товари, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Згідно з ст. 266 МК у разі самостійного декларування товарів, транспортних засобів комерційного призначення декларантом передбачену цим Кодексом відповідальність за вчинення порушення митних правил у повному обсязі несе декларант.
Відповідно до ч. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про контрабанду та порушення митних правил» від 03 червня 2005 року №8 підставою для переміщення товарів через митний кордон є визначені нормативними актами документи, без яких неможливо одержати дозвіл митного органу на пропуск товарів через митний кордон. Це, зокрема, можуть бути митна декларація, контракт, коносамент, ліцензія, квота, товаросупровідні документи, дозвіл відповідних державних органів.
Документами, що містять неправдиві дані, є, зокрема, такі, в яких відомості щодо суті угоди, найменування, асортименту, ваги, кількості чи вартості товарів, а також їх відправника чи одержувача, держави, з якої вони вивезені чи в яку переміщуються, не відповідають дійсності.
Відповідно до матеріалів адміністративної справи, на думку митного органу, порушення ОСОБА_7 положень митного законодавства полягало в поданні попередньої митної декларації, яка містила неправдиві данні щодо товару, який переміщувався через митний кордон України.
Разом з цим, поза увагою митного органу залишилася наступні обставини справи та положення законодавства, яким суддя районного суду дав належну правову оцінку.
Митне оформлення - це виконання митних формальностей (тобто сукупності дій, що підлягають виконанню відповідними особами і митними органами з метою дотримання вимог законодавства України з питань митної справи) необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; випуск товарів - це надання митним органом права на користування та/або розпорядження товарами, щодо яких здійснюється митне оформлення, відповідно до заявленої мети (стаття 4 МК України).
Відповідно до ст. 259 МК, попередня митна декларація подається до ввезення в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (у тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України.
Згідно з Класифікатором митних декларацій, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2012 року №1011 «Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій» (далі - наказ Мінфіну № 1011), митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» - попередня митна декларація з обсягом даних, необхідним для пропуску товарів через митний кордон України та доставлення до митного органу призначення.
Тобто, у разі ввезення товарів на митну територію України декларант або уповноважена ним особа попередньо повідомляють митний орган, у зоні діяльності якого товари будуть пред`явлені для митного оформлення, про намір ввезти ці товари.
В подальшому, з метою випуску вказаних товарів у вільний обіг на митну територію України до митного органу призначення у визначених ч. 13 ст. 259 МК випадках, подається додаткова декларація до попередньої митної декларації типу «ІМ 40 ДЕ», при цьому декларантом або уповноваженою ним особою перед подачею митної декларації можуть бути реалізовані права, передбачені ст. 266 МК, у тому числі і на проведення фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису (відомостям), зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.
Митна декларація типу «ІМ 40 ДЕ», це додаткова декларація до попередньої митної декларації (наказ Мінфіну №1011), яка подається до відповідного митного органу, яким була оформлена відповідна попередня митна декларація.
Митна декларація типу «ІМ 40 ЕЕ» разом із митною декларацією типу «ІМ 40 ДЕ» становлять митну декларацію, заповнену в звичайному порядку.
Під митною декларацією, заповненою у звичайному порядку, розуміється митна декларація, що містить обсяг відомостей (даних), достатній для завершення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення у заявлений митний режим.
Оформлення митним органом митної декларації, заповненої у звичайному порядку, є випуском товарів у заявлений митний режим (ч. 1 ст. 258 МК).
Враховуючи викладене, попередня митна декларація типу «ІМ40ЕЕ» №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 рокувикористовувалась для ввезення товарів на митну територію України та забезпечення їх доставки під митним контролем до митного посту «Одеса-аеропорт» Одеської митниці Держмитслужби. Дана обставина не суперечить матеріалам справи, оскільки саме так посадова особа митниці зазначила в протоколі про порушення митних правил. Не заперечував цих обставин і представник митниці в судовому засіданні апеляційного суду.
Слід зазначити, що для випуску товарів у вільний обіг, до митного органу призначення декларант (уповноважена особа) повинен подати додаткову митну декларацію («ІМ 40 ДЕ»), без оформлення якої неможливо сплатити митні платежі, товар не вважається оформленим у вільне використання та не може бути виданий одержувачу. Саме на цьому етапі можливо проведення декларантом (уповноваженою особою) фізичного огляду товарів з метою перевірки їх відповідності опису, зазначеному у товаросупровідних документах, брати проби та зразки товарів.
Таким чином, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант (уповноважена особа) подає додаткову митну декларацію типу «ІМ 40 ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і сплачуються митні платежі за ввезення товару. Тобто, визначений законодавством статус попередньої митної декларації (тип «ЕЕ») не тотожний митній декларації, заповненій у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК) з достатнім обсягом відомостей для завершення митного оформлення у заявлений митний режим, а є лише повідомленням про намір ввезти товари на митну територію України.
З огляду на вищевикладене апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що працівниками митниці при застосуванні законодавчих актів, хибно зроблено висновок та надана неправильна кваліфікація діям громадянина ОСОБА_2 , що правомірно встановлено під час розгляду справи в суді першої інстанції.
Згідно матеріалів справи про порушення митних правил, товар переміщувався за попередньою митною декларацією типу «ІМ ЕЕ» під митним контролем від пункту ввезення на кордоні України до митниці призначення для завершення митного оформлення у відповідний режим. 
Відповідно до вимог ст. 259 МК, попередня митна декларація подається при ввезенні в Україну товарів, транспортних засобів комерційного призначення (в тому числі з метою транзиту) або після їх ввезення, якщо ці товари, транспортні засоби перебувають на території пункту пропуску через державний кордон України. На підставі попередньої декларації не нараховуються митні платежі, не оплачується мито. Ці документи не є документами, на підставі яких митний орган приймає рішення про випуск товарів у вільний обіг на території України.
В даному випадку, попередня митна декларація використовується як документ контролю доставки товарів, по прибуттю товару до місця призначення, декларант, або уповноважена на то особа, подає додаткову митну декларацію типу «ДЕ», в якій товар декларується у повному обсязі, та за якою нараховуються і проводяться митні платежі за ввезення товару.
Отже, внесення даних в попередню митну декларацію не тягне за собою юридичних наслідків, оскільки попередня декларація не є митною декларацією, заповненою у звичайному порядку (ч. ч. 13, 14 ст. 259 МК України), попередня митна декларація містить всі необхідні відомості щодо товару і до неї додано необхідні документи або їх копії, оскільки ця декларація прийнята до митного оформлення митним органом (ч. 8 ст. 259 МК України). Декларант несе відповідальність за неправдиві відомості тільки в митному органі, яким оформлена попередня митна декларація, тобто, лише після прибуття до митного органу (ч. 7 ст. 259 МК України).
Під час апеляційного розгляду справи представником Одеської митниці Держмитслужби ОСОБА_8 не заперечувався факт прийняття митними органами попередньої митної декларації «ІМ40ЕЕ» №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 року, яка ОСОБА_7 не складалася та не подавалася до митного органу, але цей факт не став запобіжником складання протоколу про порушення митних правил відносно останнього.
Також представник митниці не спростував того факту, що представником ТОВ «Будпартнер ЛТД» ОСОБА_9 , на підставі ст.269 МК та Положення про митні декларації, до Одеської митниці ДМС України (митний пост «Одеса- аеропорт») було подано письмове звернення про визнання недійсною «ІМ40ЕЕ» №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 року, а після цього, 27.11.2020 року, у зв`язку з перепродажем товару, який знаходився у контейнері TGCU0206623 ТОВ «Варол-ЛТД», директор/декларант вказаної юридичної особи ОСОБА_10 , заповнив та подав до Одеської митниці ДМС нову декларацію «ІМ40ЕЕ» №UA500050/2020/213572. В подальшому, з метою випуску товару, який знаходився у контейнері у вільний обіг на митну територію України, до митного органу призначення (митний пост «Одеса») Бережний подав додаткову декларацію типу «IM40ДE» №500050/2020/213577 від 27.11.2020 року. 
Таким чином, слід констатувати, що директор компанії «SUNACCORN F.Z.E.» ОСОБА_11 не є суб`єктом правопорушення, та в його діях відсутня суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.483 МК 
Більш того, апеляційний суд звертає увагу на той факт, що матеріали справи містять відомості, що за результатами митного огляду контейнера TGCU0206623, будь-яких порушень митного законодавства встановлено не було, що підтверджується Актом про проведення огляду товарів від 02.12.2020 року, зокрема фактична кількість місць, кількість, вага брутто та нетто товарів відповідала заявленим в «IM40ДE» №500050/2020/213577 від 27.11.2020 року. 
Крім того, представник митниці пояснив апеляційному суду, що фактично будь-які негативні наслідки в результаті подання попередньої митної декларації «ІМ40ЕЕ» №UA500150/2020/209370 від 12.11.2020 року, яка містила неправильні відомості щодо товару, який планувалося завезти на митну територію України для подальшого оформлення, не настали, оскільки випуск у вільний обіг товарів на підставі вказаної попередньої митної декларації не проводився.
Згідно з положеннями ст. 458 МК, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.
Склад правопорушення, наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак, за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням. Відсутність хоча б однієї з ознак означає відсутність складу загалом.
Один з основних принципів забезпечення вирішення спорів у публічно-правовій сфері, зокрема, між суб`єктом приватного права і суб`єктом владних повноважень, який передбачає, що останній зобов`язаний забезпечити доведення в суді правомірності свого рішення, дії або бездіяльності, оскільки, в протилежному випадку, презюмується, що вони є протиправними.
Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 31.01.2019 року у справі № 760/10803/15-а (адміністративне провадження № К/9901/19074/18).
Апеляційна скарга не містить доводів щодо спростування вищевикладених висновків судді першої інстанції.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41.
З урахуванням наведених обставин суд приходить до висновку, що апеляційна скарга є безпідставною, а тому вона не підлягає задоволенню.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Виходячи з вищезазначеного, апеляційний суд вважає, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст.8,62 Конституції України, ст. 529 Митного Кодексу України ст.ст.7, 247, 252, 280, 284, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд, -
постановив:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Держмитслужби Пташинської А.О. – залишити без задоволення, а постанову судді Малиновського районного суду м. Одеси від 31.12.2020 року, якою провадження по справі відносно ОСОБА_6 за ч.1 ст.483 МК України закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу даного правопорушення – залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя 
Одеського апеляційного суду Р.І. Котелевський