ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
Д О Д А Т К О В А 

П О С Т А Н О В А

05 березня 2021 року

м. Харків

справа № 638/4283/20

провадження № 22-з/818/120/21

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В. 

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,

розглянувши заяву представника ОСОБА_1  – ОСОБА_2  про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу у справі за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_3 про стягнення аліментів за минулий час, аліментів на утримання дитини, додаткових витрат за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2020 року, -
в с т а н о в и в:
Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 2 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 25.03.2020 року до досягнення дітьми повноліття. Встановлена сума підлягає індексації відповідно до вимог діючого законодавства. Стягнуто одноразово з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 4 714,60 грн. В іншій частині позову – відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 840,80 грн.
Додатковим рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 13 листопада 2020 року Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24 000 грн.
В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 просить скасувати рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2020 року в частині відмови у задоволенні її вимог щодо стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей. Апелянт просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача. Апелянт зазначила, що у відповідності до вимог ст. 134 ЦПК України, орієнтовний розмір витрат на правову допомогу при розгляді апеляційної скарги складатиме 10 000 грн., остаточний розрахунок буде надано у порядку ст. 141 ЦПК України.
Постановою Харківського апеляційного суду від 22 лютого 2021 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02 листопада 2020 року змінено в частині розміру стягнення додаткових витрат на утримання дітей. Стягнуто одноразово з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у загальному розмірі 6 372,10 грн. В іншій частині рішення суду залишено без змін.
26 лютого 2021 року представник  ОСОБА_1 –  ОСОБА_2  подала до суду заяву про відшкодування витрат на правову допомогу в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України, просила ухвалити додаткове рішення та стягнути з ОСОБА_3   на користь ОСОБА_1  понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7 800 грн.
Обговоривши доводи заяви, судова колегія вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу (ч. 3 ст. 246 ЦПК України).
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:
1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;
2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
3) судом не вирішено питання про судові витрати;
4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.
Стаття 133 ЦПК України визначає види судових витрат.
Так судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.
Зі змісту статті 58 ЦПК України вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Згідно статті 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
У відповідності до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16.
Судом встановлено, що 10 лютого 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Жебелевою Ганною Сергіївною було укладено договір про надання правової допомоги (а.с.95 т.2).
За умовами п.1.1. вказаного договору, клієнт доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором, що включає в себе, в тому числі, і представництво інтересів клієнта в судах по справі про стягнення аліментів та додаткових витрат на дітей; складання документів, необхідних для надання правової допомоги, тощо.
Пунктом 4 Договору про надання правової допомоги сторони також погодили, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується сторонами. В акті вказується повний обсяг наданої виконавцем правової допомоги і її остаточна вартість, виходячи зі ставки виконавця в розмірі 800 грн. за годину роботи (а.с.97 т.2).
За надання правової допомоги клієнт сплачує виконавцю винагороду в розмірі, яка визначається за результатами надання правової допомоги на підставі акту виконаних робіт, який підписується сторонами. Винагорода підлягає сплаті після закінчення розгляду апеляційної скарги в строк 30 днів з дня винесення судового рішення Харківським апеляційним судом та підписання акту виконаних робіт.
26 лютого 2021 року адвокатом Жебелевою Ганною Сергіївною складено Акт приймання-передачі виконаних робіт №2 за договором про надання правової допомоги від 10 лютого 2020 року (а.с.96 т.2). З вказаного акту убачається, що адвокатом Жебелевою Ганною Сергіївною були виконані наступні роботи: складання та подача до суду апеляційної скарги на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 02.11.2020 року у справі №638/4283/20, вартість таких послуг складає 7 200 грн., а також складання заяви про відшкодування витрат на правову допомогу та винесення додаткового рішення у справі, вартість таких робіт – 600 грн. Загальна вартість правової допомоги склала 7 800 грн. Клієнт немає претензій стосовно наданих послуг.
Частина 3 ст. 141 ЦПК України встановлює, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає позицію щодо юридичного терміну «фактично понесені» витрати на правову допомогу, згідно з якою в ситуації, коли заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, але він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями на користь особи, яка представляла заявника протягом провадження у Європейському суді з прав людини, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними». З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Тогджу проти Туреччини», заява № 27601/95, п. 158, від 31 травня 2005 року; «Начова та інші проти Болгарії», заяви №№ 43577/98 і 43579/98, п. 175, ECHR 2005 VII; «Імакаєва проти Росії», заява № 7615/02, ECHR 2006 XIII; «Карабуля проти Румунії», заява № 45661/99, п. 180, від 13 липня 2010 року; «Бєлоусов проти України», заява № 4494/07, п. 116, від 07 листопада 2013 року.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними.
Разом з тим колегія суддів вважає, що заява представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на правову допомогу підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. 
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. 
Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Дослідивши матеріали справи та зміст поданих апелянтом документів, колегія суддів вважає неспівмірним наданий адвокатом обсяг послуг (складання апеляційної скарги та заяви про відшкодування витрат на правову допомогу з їх вартістю (7 800 грн.), складністю справи, затраченим часом на надання таких послуг; підготовка цієї справи до розгляду не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, обсяг послуг щодо представництва інтересів позивача у суді надавався клієнту в обмежуваному форматі, оскільки справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, а тому заявлені витрати не відповідають критерію їх реальності, розумності їхнього розміру. Стягнення витрат у заявленому розмірі становить надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу таких витрат.
Колегія суддів вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 800 грн. є неспівмірними зі складністю справи, обсягом наданих послуг, тощо.
З урахуванням вимог розумності та справедливості, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. В іншій частині заяви слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270 ЦПК України, суд,-
п о с т а н о в и в:
Заяву представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн. 
В іншій частині – у задоволенні заяви відмовити.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна 

Судді:                                                                   Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова