ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/6808/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Смолій І.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  02 лютого 2021 року                                                                                            м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого                               Шурка О.І.,
суддів                                        Лічевецького І.О., Оксененка О.М., 
при секретарі                               Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, третя особа: Акціонерне товариство "СБЕРБАНК" про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" як оператор спільної діяльності між Публічним акціонерним товариством "Укргазвидобування", Товариством з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" та компанією Місен Ентерпрайзіс АБ за договором №3 про спільну діяльність без утворення юридичної особи від 10.06.2002 (ТОВ "Карпатигаз") звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (ГУ ДФС у Полтавській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.02.2018 №0008291211 та №0008301211.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга є безпідставною та такою, що задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч. 1        ст. 308        КАС України        суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 17.01.2018 року посадовою особою ГУ ДФС у Полтавській області проведено камеральну перевірку Договір про спільну діяльність від 10.06.2002 року №3 - уповноважена особа ТОВ "Карпатигаз" з питань дотримання граничних строків сплати, визначених чинним податковим законодавством, узгоджених сум податкових зобов`язань по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року, за результатами перевірки складено акт від 17.01.2018 року №388к/16-31-12-11-30/337504782 (а.с. 13-14).
В ході перевірки виявлене та зафіксоване порушення позивачем на один календарний день строків сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року, передбачених пунктом 57.3 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України.
15.02.2018 року, на підставі висновків акту, ГУ ДФС у Полтавській області прийнято податкові повідомлення-рішення (а.с. 21-22):
- №0008291211, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування природного газу, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України, на підставі статті 126 ПК України за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов`язання в сумі 38 242 110,2 грн. до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10% за платежем рентна плата за користування надрами для видобування природного газу в сумі 3 824 211,02  грн.;
- №0008301211, яким за порушення строку сплати грошового зобов`язання з рентної плати за користування надрами для видобування газового конденсату, визначеного пунктом 57.1 статті 57 та пунктом 257.5 статті 257 ПК України, на підставі статті 126 ПК України за затримку на 1 календарний день сплати грошового зобов`язання в сумі 2 167 857,5 грн до позивача застосовано штрафні санкції у розмірі 10% за платежем рентна плата за користування надрами для видобування газового конденсату в сумі 216 785,75 грн.
Позивач, не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями від 15.02.2018 року №0008291211 та №0008301211, оскаржив їх шляхом подання скарги до ДФС України.
Рішенням ДФС України від 18.04.2018 року №13469/6/99-99-11-03-01-25 податкові повідомлення-рішення від 15.02.2018 року №0008291211 та №0008301211  залишено без змін, а скаргу позивача - без задоволення.
Позивач, вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, звернувся до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що порушення позивачем строків сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року підтверджено матеріалами справи, зворотного позивачем доведено не було.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Матеріали справи свідчать про те, що 19.05.2016 позивачем подано податкову декларацію №60, в якій визначено податкове зобов`язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату за квітень 2016 року в загальній сумі 40409 967,63 грн.
В подальшому, 30.05.2016 з метою своєчасності та повноти сплати зазначеного податкового зобов`язання позивачем в електронній системі "Клієнт-Банк" "IFOBS", яка є програмним продуктом ПАТ "Сбербанк", сформовано та направлено на проведення платежу обслуговуючому банку - ПАТ "Сбербанк" електронні платіжні доручення: №1443 на суму 2167857,43 грн по рентній платі за газовий конденсат, №      1444 на суму 13242110,20 грн та № 1467 на суму 25000000 грн по рентній платі за природний газ. Вказані платіжні доручення проведено Банком 31.05.2016.
Обслуговування банківського рахунку позивач на момент проведення вказаних платежів здійснювалося на підставі Додаткової угоди від 17.08.2012 №2, укладеної до Договору банківського рахунку від 17.08.2012 № Т130-010000077 між Товариством та Банком. Відповідно до пункту 3.5 вказаної додаткової угоди електронні платіжні документи приймаються та виконуються банком в операційний час, що встановлений банком, виключно в день отримання таких електронних платіжних документів. Електронний платіжний документ, що надійшов до банку після вказаного вище часу - у разі технічної можливості та за плату, визначену тарифами банку, виконується в день отримання електронних платіжних документів. Згідно з умовами банківського рахунку від 17.08.2012 № Т130-010000077 операційний час банку з 09:00 до 17:00.
Відповідно до листа Банку від 09.10.2018 вих. № 21854/4/07-2-3 платіжні документи від 30.05.2016 № 1443, № 1444 та № 1467 надійшли до банку після закінчення операційного часу засобами системи Клієнт-банк "IFOBS", зокрема платіжне доручення № 1443 - о 17:58, № 1444 - о 18:55, № 1467 - о 18:05.
Банком вчинено спробу проведення платежу за платіжним дорученням № 1443, здійснивши його обробку і відправку до Системи електронних платежів Національного банку України. Однак, вказаний платіж був відхилений центральною розрахунковою палатою Національного банку України, оскільки на той момент вже були заборонені усі початкові платежі за режимом роботи Системи електронних платежів. Спроби проведення платежів за платіжними дорученнями № 1444 та № 1467 Банк не здійснював у зв`язку із їх надходженням після настання моменту заборони усіх початкових платежів за режимом роботи Системи електронних платежів.
Відповідно до положень статей 1, 8 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ грошей - це рух певної суми грошей з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому в готівковій формі. Ініціатором переказу вважається особа, яка на законних підставах ініціює переказ грошей шляхом формування та подання відповідного документа на переказ або використання спеціального платіжного засобу, а банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня. Операційний день - частина робочого дня банку або іншої установи - учасника платіжної системи, протягом якої приймаються від клієнтів документи на переказ і документи на відкликання та можна, за наявності технічної можливості, здійснити їх обробку, передачу та виконання. Тривалість операційного дня встановлюється банком або іншою установою - учасником платіжної системи самостійно та закріплюється в їх внутрішніх нормативних актах. 
Згідно із пунктом 22.4 статті 22 зазначеного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. При цьому, банки мають забезпечити фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.
Постановою Правління Національного банку України від 21 січня 2004    року № 22 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті.
Так, пунктом 1.4 Інструкції № 22, передбачено, що: електронний розрахунковий документ - документ, інформація в якому представлена у формі електронних даних, уключаючи відповідні реквізити розрахункового документа, який може бути сформований, переданий, збережений і перетворений у візуальну форму представлення електронними засобами; розрахунковий документ - документ на паперовому носії, що містить доручення та/або вимогу про перерахування коштів з рахунку платника на рахунок отримувача;
Розрахунки за допомогою систем дистанційного обслуговування визначені у Главі 11 Інструкції № 22, зокрема:
Згідно з 11.5. Інструкції № 22 під час здійснення розрахунків за допомогою систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" тощо застосовуються електронні розрахункові документи. Якщо це передбачено договором між банком та клієнтом, то використання клієнтом системи не виключає можливе оброблення банком документів клієнта на паперових носіях.
Реквізити електронного розрахункового документа, що використовуються в системах "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк", визначаються договором між банком та клієнтом, але обов`язково цей документ має містити такі з них: дату 1 номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суму цифрами; призначення платежу; електронний/і цифровий/і підпис/и; інші реквізити, які під час формування електронного розрахункового документа системою електронних платежів розміщуються в полі "Допоміжні реквізити".
Відповідальні особи платника, які вповноважені розпоряджатися рахунком і на законних підставах володіють особистим ключем, від свого імені або за дорученням особи, яку представляють, накладають підписи під час створення електронного розрахункового документа.
Згідно з п. 11.7. Інструкції № 22 Під час використання систем "клієнт - банк", "клієнт - Інтернет - банк" банк щоденно архівує електронні розрахункові документи, які відправлені клієнтом, та зберігає їх протягом установленого строку.
Відповідно до п. 19.2 ст. 19 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Електронні документи зберігаються на носіях інформації у формі, що дозволяє перевірити цілісність, достовірність та авторство електронних документів на цих носіях.
З огляду на викладене Інструкція № 22 не передбачає проставлення, зокрема штампу «Вечірня» на електронних розрахункових документах.
Натомість п. 2.14. Інструкції № 22, який визначає поводження з розрахунковими документами на паперових носіях (не електронними документами) і не може бути застосований до електронних розрахункових документів.
Системний аналіз наведених норм Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" дає колегії суддів підстави для висновку, що датою сплати податкового зобов`язання шляхом ініціювання грошового переказу за допомогою платіжного доручення є дата надходження розрахункового документа на виконання до банку платника саме в межах операційного дня, незалежно від дати фактичного зарахування суми до бюджету. Так, відповідно до вказаного Закону ініціювання переказу вважається завершеним з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника. При цьому, технічні можливості для виконання такого переказу, а також обов`язок банку на його виконання законом встановлено тільки в межах операційного дня. 
Як вірно дослідив суд першої інстанції надані АТ «Сбербанк» докази, зокрема, дані з електронного журналу реєстрації платіжних доручень електронної системи Клієнт-Банк та встановлено, що платіжне доручення №1443 сформовано позивачем 30.05.2016 о 16:41 та внесено в базу даних Банку системи клієнт-банк "IFOBS" без підписів. 
30.05.2016 о 17:53 на платіжне доручення №1443 накладено позивачем другий електронний цифровий підпис. 
О 17:58 того ж дня позивачем накладено перший електронний цифровий підпис.
30.05.2016 о 17:59 позивачем сформовано платіжне доручення №1444 та внесено в базу даних Банку системи клієнт-банк "IFOBS" без підписів.
30.05.2016 о 18:35 на платіжне доручення №1444 накладено позивачем другий електронний цифровий підпис. 
О 18:55 того ж дня позивачем накладено перший електронний цифровий підпис.
30.05.2016 о 17:58 позивачем сформовано платіжне доручення №1467  та внесено в базу даних Банку системи клієнт-банк "IFOBS" без підписів. 
30.05.2016 о 18:03 на платіжне доручення №1467 накладено позивачем другий електронний цифровий підпис. 
О 18:05 того ж дня позивачем накладено перший електронний цифровий підпис.
У зв`язку з викладеним, платіжні доручення позивача №1443, №1444, №1467 проведено банком наступного операційного дня, 31.05.2016, що підтверджується відповідною відміткою банківської установи на зазначених платіжних дорученнях "Проведено банком 31 травня 2016 р." 
Також колегія суддів враховує висновок №135/18, складений Науково-дослідним центром судової експертизи з питань інтелектуальної власності Міністерства юстиції України за результатами проведення комплексного експертного дослідження комп`ютерної техніки, програмних продуктів та дослідження телекомунікаційних систем (обладнання) та засобів від 26.12.2018, в якому зазначено, що платіжні доручення №1143, №1144 сформовані (без накладення на них електронних цифрових підписів) 30.05.2016 о 16:41:56, відправлені до Системи електронних платежів НБУ у період з 18:00:03 по 18:00:05. Платіжне доручення №1467 сформоване 30.05.2016 о 17:58:08, електроні цифрові  підписи накладено 30.05.2016 у проміжок часу з 18:03:03 по 18:05:18.
Інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, не підтверджені матеріалами справи та доказами та спростовані відповідачем по справі.
Проаналізувавши викладене, колегія суддів приходить до висновку про порушення позивачем на один календарний день строків сплати самостійно визначеного податкового зобов`язання по рентній платі за користування надрами для видобування природного газу та газового конденсату по розрахунках за квітень 2016 року.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.
Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Отже, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений обов`язок виконано, та у встановленому порядку обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень в межах спірних правовідносин.
Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 95, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -       

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Карпатигаз" - залишити без задоволення.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 серпня 2020 року - без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя:                                                                      Шурко О.І.

Судді:                                                                                Лічевецький І.О.

                                                                                          Оксененко О.М.

Повний текст постанови виготовлено 08.02.2021.