ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року                                                                     Справа № 903/277/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючий суддя Саврій В.А., суддя Дужич С.П. ,  суддя Коломис В.В. 

при секретарі судового засідання Кужель Є.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. (повний текст 27.11.2020р.) у справі №903/277/20 (гол.суддя Дем`як В.М., суддя Вороняк А.С., суддя Кравчук А.М.)
за первісним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна», (Волинська область, м.Ковель)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» (Волинська область, м.Ковель)
про стягнення 2631849,13 грн.
за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон», (м.Ковель)
до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» (м.Ковель)
про визнання недійсними додаткових угод

за участі представників:
ТОВ «Компанія «Гелікон» - Бігдан О.А., ордер №АХ1033431 від 14.12.2020р., 
ТОВ «Енсол Україна» - Шаблієнко А.С., ордер №АА№100377 від 20.01.21р., генеральний директор Рябенко В.П., паспорт №005351559 від 21.10.20р., 

ВСТАНОВИВ:
Рішенням Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20 первісний позов ТОВ «Енсол Україна» задоволено частково. В зустрічному позові ТОВ «Компанія «Гелікон» відмовлено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» 2552991,18 грн., з них: 2184175,82 грн. сума заборгованості за поставлену електричну енергію; 318 104,09 грн. пені, 18 166,66 грн. - інфляційних втрат, 32 544,61 грн. 3% річних та 38294,86 грн. - витрат по сплаті судового збору та 50000 грн. - витрат на правову допомогу. В решті первісного позову відмовлено.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням в частині стягнення витрат на правову допомогу Товариство з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою. 
В скарзі зазначає, що 07.09.2020р. до Господарського суду Волинської області від позивача надійшло клопотання про залучення доказів понесених судових витрат №02-03/09-20 від 03.09.2020р. В даному клопотанні, позивач просив суд про одну із таких вимог, а саме - стягнути з відповідача суму понесених судових витрат на правову допомогу у розмірі 505000 гривень. Позивач, на доведення обґрунтованості понесених судових витрат на правову допомогу, просив суд залучити докази понесених судових витрат, а саме: належним чином засвідчену копію Додаткової угоди №4 від 07.03.2020р. до Договору про надання правової допомоги №21/09-18 від 21.09.2018р., належним чином засвідчену копію Акту приймання-передачі послуг №16 від 30.04.2020р. до Договору про надання правової допомоги №21/09-18 від 21.09.2018р., належним чином засвідчену копію Висновку експерта №48-ЦЗ від 28.05.2020р. виданого Харківською торгово-промисловою палатою, б) належним чином засвідчену копію платіжного доручення №626 від 25.05.2020р. на суму 325000 грн, належним чином засвідчену копію платіжного доручення №595 від 30.05.2020р. на суму 180000 грн.
Тому вважає, що позивачем належним чином доведено обґрунтованість понесених судових витрат на правову допомогу.
На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення першої інстанції в частині стягнення 50000 грн. витрат на правову допомогу, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Компанія «Гелікон» на користь ТОВ «Енсол Україна» 505000грн.
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20. Розгляд апеляційної скарги призначено на 27 січня 2021р. об 10:30год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.
Також, не погоджуючись з прийнятим рішенням Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» звернулося до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою (вх.№3833/20 від 24.12.2020р.).
В скарзі зазначає, що як підтверджується наявною у матеріалах справи нотаріально посвідченою копією Статуту ТОВ «Компанія «Гелікон», приписами Статуту (п.п. 11.20, 11.23) передбачено, що директор призначає заступника директора. Заступник директора вирішує питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до компетенції загальних зборів учасників. Заступник директора має право, зокрема, без довіреності від імені товариства укладати угоди, інші юридичні акти. Під час укладання товариством угод на суму, що перевищує 100000,00грн., такі угоди підписуються заступником директора після надання згоди загальними зборами учасників товариства.
Відзначає, що ТОВ «Енсол Україна» належним чином було обізнано про наявність обмежень заступника директора ТОВ «Компанія «Гелікон», оскільки у преамбулі усіх оспорюваних додаткових угод зазначено, що заступник директора Приходько В.В. діє на підставі Статуту товариства. Одночасно, матеріали справи не містять доказів прийняття компетентним органом ТОВ «Компанія «Гелікон» (загальні збори учасників) рішення про укладення із ТОВ «Енсол Україна» оскаржуваних угод, якими змінювався механізм ціноутворення за поставлену електричну енергію, встановлений Додатком №3 до договору.
Усі дії вчинялися тією ж особою (заступник директора Приходько В.В.), якою підписані оскаржувані угоди із перевищенням передбачених Статутом повноважень. Наведене підтверджується наявними у матеріалах справи копіями документів, на які посилається суд в оскаржуваному рішенні. Що стосується платіжних доручень, на які посилається суд, відзначає, що в кожному з них підставою платежу визначений безпосередньо договір поставки, а не відповідна оскаржувана угода, що спростовує висновки суду, що апелянтом сплачувалися кошти саме на підставі оспорюваних правочинів. Крім того, відповідно до наданої ТОВ «Компанія «Гелікон» до матеріалів справи довідки, у період із 01.08.2019р. по 28.02.2020р. розпорядником рахунків товариства, з яких здійснювалася оплата за спожиту електричну енергію, був заступник директора ТОВ «Компанія «Гелікон» Приходько В.В.
Звертає увагу, що наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передання електричної енергії, на підставі яких ТОВ «Компанія «Гелікон» сплачувалися кошти під час дії договору, кожен з актів містить посилання на його підписання згідно умов договору постачання електричної енергії №Е-6 від 11.07.2019р., та в жодному з наведених актів відсутнє посилання на відповідну додаткову угоду, на виконання якої мав складатися відповідний акт. Отже, наведена обставина, по-перше, додатково спростовує висновок суду щодо нібито подальшого схвалення апелянтом оскаржуваних угод шляхом оплати коштів саме на підставі цих угод; та, по-друге, є свідченням об`єктивного сумніву у тому, що оскаржувані угоди підписані в зазначені у них дати.
Відсутність попереднього погодження загальними зборами учасників ТОВ «Компанія «Гелікон» укладення оспорюваних угод призводить до висновку, що оскаржувані угоди укладені із порушенням приписів ст.44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що є підставою для застосування приписів ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України. При цьому, такі наслідки ніяким чином не залежать від правових підстав для визнання недійсними оскаржуваних угод, що ґрунтуються на порушенні під час їх укладення приписів ст.92 Цивільного кодексу України.
За умови визнання оскаржуваної додаткової угоди недійсною, належними доказами наявності та розміру заборгованості ТОВ «Компанія «Гелікон» за спожиту у період із 01.02.2020р. по 29.02.2020р. мають бути відповідні документи, що підтверджують витрати позивача на погодинне придбання товару на ринку двосторонніх договорів (РДД), а також на аукціоні РНД/ВНД (ринок на добу на перед/внутрішньодобовий ринок). Крім цього, документи, що підтверджують погодинну вартість небалансів споживача у випадку від`ємної та позитивної різниці між прогнозованим та фактичним обсягом погодинного споживання електричної енергії у вказаний період. Оскільки на час вирішення спору наведені докази відсутні у матеріалах справи, у задоволенні позовних вимог позивача має бути відмовлено.
На підставі викладеного представник ТОВ «Компанія «Гелікон» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20; прийняти по справі нове рішення, яким: задовільнити зустрічний позов ТОВ «Компанія «Гелікон» до ТОВ «Енсол Україна», та визнати недійсними додаткові угоди №1-G від 12.07.2019р., №2-G від 12.08.2019р., №3-G від 12.09.2019р., №4-G від 12.10.2019р., №5-G від 12.12.2019р., №6-G від 12.01.2020р. до договору постачання електричної енергії споживачу №Е-6 від 11.07.2019р., укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна», відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Енсол Україна» до ТОВ «Компанія «Гелікон» у повному обсязі; покласти судові витрати на ТОВ «Енсол Україна».
Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 29.12.2020р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20. Об`єднано апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» із раніше поданою і прийнятою скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» в одне апеляційне провадження.
26.01.2021р. (вх.№397/21) на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» на адресу суду надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу.
У відзиві представник зазначає, що строк на апеляційне оскарження сплинув 18.12.2020р., а ТОВ «Компанія «Гелікон» пропустило вказаний строк на 7 днів.
Зазначає, що ТОВ «Енсол Україна» діяло добросовісно та розумно, а також те, що сторони мали реальний намір на укладення і виконання Договору та оспорюваних Додаткових угод про постачання електричної енергії з огляду на наступне: Копія Статуту ТОВ «Компанія «Гелікон», що була надана ТОВ «Енсол Україна» ще у 2016 році при підписанні перших угод не містила жодних обмежень у повноваженнях заступника директора; в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань не містилось жодної інформації про будь-які обмеження у ОСОБА_1 , яка підписувала всі Договори та Додаткові угоди, що були підписані у період з 2016 по 2020 роки між ТОВ «Компанія «Гелікон» та ТОВ «Енсол Україна»; обсяг електричної енергії було поставлено ТОВ «Енсол Україна» в повному обсязі відповідно до підписаних Договорів та Додаткових угод, Актів та сплачених рахунків, а ТОВ «Компанія «Гелікон» спожило відповідний обсяг, використало електричну енергію для власних потреб, що вже неможливо повернути в натуральному вигляді.
Стверджує, що ТОВ «Компанія «Гелікон» звертається до маніпуляцій та підміняє поняття, говорячи про листи з електронної адреси ТОВ «Енсол Україна», якими начебто доводиться застосування формули в ціноутворенні за постачання електричної енергії, проте жодних копій завірених належним чином не надає. При цьому стверджує, що надавали оригінал Статуту на судовому засіданні, хоча жодного разу представник ТОВ «Компанія «Гелікон» на засідання не з`являвся, а всі засідання проводив виключно в режимі відеоконференції з Харківської області. Представник ТОВ «Компанія «Гелікон» стверджує про те, що такі листи, запити, звернення вони почали направляти на адресу ТОВ «Енсол Україна» з січня 2020 року. Виникає об`єктивне запитання, якщо представники ТОВ «Компанія «Гелікон» вже знали на той момент про перевищення заступником директора її повноважень, чому тоді не повідомили це ТОВ «Енсол Україна». Чому здійснили часткову оплату електричної енергії за лютий 2020 року. І чому не відповідали на претензії ТОВ «Енсол Україна», а повідомили про перевищення повноважень лише під часу судового розгляду справи.
Зазначає, що ТОВ «Енсол Україна» було зроблено заяву до правоохоронних органів і Головне слідче управління Національної поліції України розпочало досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020000000000656.
Крім цього, звертає увагу, що Господарський суд Волинської області частково задовольнив вимоги ТОВ «Енсол Україна» в задоволенні витрат на правову допомогу, а саме зменшив розмір з 505000,00 грн до 50000,00 грн. Наголошує, що ТОВ «Енсол Україна» надало всі докази про оплату за надані послуги, а саме Договір, акти, рахунки, докази по сплаті та довідку про вартість послуг. ТОВ «Компанія «Гелікон» лише усно заперечило щодо вартості таких витрат. Однак, сторона, що заперечує проти розміру витрат на правову допомогу, як і суд, повинні вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню, навести мотивацію та правові підстави. Цього представником ТОВ «Компанія «Гелікон» зроблено не було. Орієнтовний розмір судових витрат на правову допомогу, які ТОВ «Енсол Україна» поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи, складе близько 800000,00 гривень.
На підставі викладеного просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» без задоволення; залишити судове рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20 в частині стягнення з ТОВ «Компанія «Гелікон» на користь ТОВ «Енсол Україна» 2552991,18 грн., з них: 2184175,82 грн. - сума заборгованості за поставлену електричну енергію; 318104,09 грн. - пені, 18166,66 грн. - інфляційних витрат, 32544,61 грн. - 3% річних та 38294,86 грн. - витрат по сплаті судового збору - без змін; в частині стягнення витрат на правову допомогу ухвалити нове рішення, яким стягнути з ТОВ «Компанія «Гелікон» на користь ТОВ «Енсол Україна» 505000 грн. - витрат на правову допомогу; покласти судові витрати на ТОВ «Компанія «Гелікон».
25.01.2021р. (вх.№612/21) на адресу суду від ТОВ «Компанія «Гелікон» надійшла заява про долучення документів до матеріалів справи (висновок експерта №25 від 05.08.2020р., протокол огляду предметів від 18.01.2021р., протокол огляду предметів від 18.08.2020р., пояснення від 13.05.2020р., Детальна інформація про юридичну особу станом на 25.01.2021р., лист від 25.01.2021р. №547/24/7-2021).
Зазначає, що неможливість подання копій таких документів до суду першої інстанції пояснюються тим, що копії документів, які приєднанні до цієї заяви були фактично відсутні у ТОВ «Компанія «Гелікон» оскільки є матеріалами кримінального провадження №12020030000000371 від 05.05.2020р., і тільки після отримання дозволу від старшого слідчого СВ СУ ГУНП у Волинській області Грушицького О.С., у ТОВ «Компанія «Гелікон» виникла реальна можливість їх оглянути, використати як доказ у цій справі та відповідно подати до суду апеляційної інстанції.
З приводу наведеного клопотання про долучення до справи доказів судова колегія зазначає наступне.
Згідно з частинами 1-4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Як передбачено ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Системний аналіз статей 80, 269 ГПК України свідчить про те, що докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення проти позову, повинні існувати на момент звернення до суду з відповідним відзивом, і саме на відповідача покладено обов`язок подання таких доказів одночасно з відзивом. Єдиний винятковий випадок, коли можливим є прийняття судом (у тому числі судом апеляційної інстанції) доказів з порушенням встановленого строку, це наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють своєчасне вчинення такої процесуальної дії, тягар доведення яких також покладений на учасника справи. При цьому, приписи частини 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України передбачають наявність таких критеріїв, які є обов`язковою передумовою для вирішення питання про прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів, а саме "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи".
Отже, при поданні учасником справи доказів, які не були подані до суду першої інстанції, такий учасник справи повинен обґрунтувати, в чому полягає винятковість випадку неподання зазначених доказів до суду першої інстанції у встановлений строк, а також надати відповідні докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від особи, яка їх подає.
Проте, суд апеляційної інстанції встановив, що деякі з поданих доказів є новими доказами, проте відсутність існування доказів на момент прийняття рішення судом першої інстанції виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції таких доказів. Щодо решти доказів, які не є новими, однак заявник просить долучити їх до матеріалів справи, колегія суддів зазначає, що останнім не наведено обґрунтування неподання цих доказів до суду першої інстанції саме з причин, які б об`єктивно не залежали від них, оскільки наведені обґрунтування не відповідають таким критеріям як "винятковість випадку" та "причини, що об`єктивно не залежать від особи", у розумінні частини 3 статті 269 ГПК України. Зокрема, заявником не долучено до заяви докази звернення до суду першої інстанції з клопотанням про витребування таких доказів, а також не подано доказів щодо звернення з відповідною заявою до СУ ГУНП у Волинській області та їх відмовою у наданні таких доказів до прийняття рішення судом першої інстанції.
При цьому, колегія суддів приймає до уваги правову позицію, викладену у постановах Верховного Суду від 15.12.2020р. у справі №925/1052/19, від 16.12.2020р. у справі №908/1908/19 та від 17.12.2020р. у справі №910/11857/20.
Також, відмічає, що в силу приписів ч.6 ст.75 ГПК України обвинувальний вирок суду в кримінальному провадженні або постанова суду, якою особу притягнуто до адміністративної відповідальності у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для господарського суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.  
Отже, лише вирок суду у кримінальному провадженні має обов`язковий характер для суду.
Таким чином, за відсутності достатнього обґрунтування причин неподання доказів до суду першої інстанції відповідно до вищенаведеного положення ГПК України, останні не можуть братись колегією суддів до уваги, оскільки є недопустимими та не можуть бути покладені в основу рішення у даній справі, а тому у задоволенні вказаного клопотання судом апеляційної інстанції відмовлено.
26.01.2021р. (вх.№663/21) на адресу суду від ТОВ «Компанія «Гелікон» надійшов письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому стверджує, що апеляційна скарга ТОВ «Енсол Україна» на рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20 в частині вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу має бути залишена без задоволення.
Ухвалою від 27.01.2021р. задоволено клопотання ТОВ «Енсол Україна» про відкладення розгляду справи. Відкладено розгляд апеляційної скарги на 10 лютого 2021р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33001, м.Рівне, вул.Яворницького, 59 у залі судових засідань №4.
У судовому засіданні 10.02.2021р. представник ТОВ «Компанія «Гелікон» підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції та заперечив проти доводів апеляційної скарги ТОВ «Енсол Україна». Просить скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. по справі №903/277/20. Прийняти по справі нове рішення, яким: задовільнити зустрічний позов ТОВ «Компанія «Гелікон» до ТОВ «Енсол Україна», та визнати недійсними додаткові угоди №1-G від 12.07.2019р., №2-G від 12.08.2019р., №3-G від 12.09.2019р., №4-G від 12.10.2019р., №5-G від 12.12.2019р., №6-G від 12.01.2020р. до договору постачання електричної енергії споживачу №Е-6 від 11.07.2019р., укладені між ТОВ «Компанія «Гелікон» та ТОВ «Енсол Україна» відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ «Енсол Україна» до ТОВ «Компанія «Гелікон»  у повному обсязі. Також вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Енсол Україна» на рішення господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20, в частині вирішення питання про розподіл витрат на правничу допомогу, має бути залишена без задоволення.
Представник ТОВ «Енсол Україна» підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції та заперечив  проти доводів апеляційної скарги ТОВ «Компанія «Гелікон». Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення першої інстанції в частині стягнення 50000 грн. витрат на правову допомогу, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» 505000грн. Вважає, що в решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу  - без задоволення.
Генеральний директор підтримав доводи своєї апеляційної скарги та надав пояснення в обґрунтування своєї позиції та заперечив проти доводів апеляційної скарги ТОВ «Компанія «Гелікон». Просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення першої інстанції в частині стягнення 50000 грн. витрат на правову допомогу, та прийняти в цій частині нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» 505000грн. Вважає, що в решті рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, таким, що прийняте з дотриманням норм чинного законодавства, а тому просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу ТОВ «Компанія «Гелікон» - без задоволення.

Розглядом матеріалів справи встановлено.
11.07.2019р. між ТОВ "Енсол Україна" (електропостачальник) в особі директора комерційного Ткаченко Наталії Миколаївни, яка діяла на підставі довіреності №21 від 21.01.2019р. та ТОВ "Компанія Гелікон" (споживач) в особі заступника директора Приходько Вікторії Василівни, що діяла на підставі Статуту було укладено договір №Е-6 від 11.07.2019р. про постачання електричної енергії (т.1, арк.справи 13-22).
Відповідно до п.п.1.1, 1.2 Договору сторони передбачили, що договір про постачання електричної енергії споживачу встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії. Умови даного договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок електричної енергії" та Правил роздрібного електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних  послуг від 13.03.2018р. №312.
Згідно п.п.2.1, 2.2 Договору визначено, що постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами  цього договору. Обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у нього укладеного в установленому порядку з оператором системи розподілу договору  про надання послуг з розподілу, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу  з розподілу електричної енергії.
Відповідно до п.п.5.1- 5.6 Договору споживач розраховується з постачальником за електричну  енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з додатком №3. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату - електричної енергії за договором у тому числі у разі її зміни Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць. Розрахунки споживача здійснюється на поточний рахунок із спеціальним режимом використання відповідно до реквізитів, погоджених у розділі 15   цього договору. Оплата вважається здійсненою після того, як не спецрахунок постачальника надійшла  вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію  відповідно до умов  цього договору. Оплата здійснюється споживачем у строки визначені у додатку №3 до договору . У випадку, якщо день оплати, встановлений у додатку №3 до договору, припадає на небанківський день - споживач здійснює відповідну плату не пізніше останнього банківського дня, що передує обумовленому у додатку №3 договору дню оплати. Якщо споживач не здійснив оплату за цим договором у строки, передбачені додатком №3 до цього договору, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ.
Згідно п.п.5.11 Договору передбачено, що після укладення даного договору внесення змін до додатку №3 можливе лише за згодою сторін або в порядку, встановленому чинним законодавством.
Відповідно до п.п.6.1.1 Договору  визначено, що споживач має право отримувати електричну енергію на умовах, зазначених у договорі із забезпеченням рівня якості комерційних послуг, відповідно до вимог діючих стандартів якості надання послуг затверджених регулятором.
Як погоджено п.п.6.2 Договору:
8) споживач зобов`язався до 10 числа місяця, що передує розрахунковому, надавати постачальнику шляхом направлення електронного листа, з одночасним направленням у паперовому  вигляді засобами поштового зв`язку місячне (по годинах) споживання  електричної енергії за формами, встановленими у додатку №4, додатку№5/1 або додатку №5/2 (в залежності від того чи обладнані ТКО споживача розрахунковими приладами погодинного обліку електричної енергії).
9) згідно графіку зняття показників засобів обліку електричної енергії, погодженого оператором системи розподілу, споживач до 3 числа місяця, наступного за розрахунковим, надає постачальнику скановану копію оформленого з оператором системи розподілу акту, яким підтверджується фактичні обсяги споживання електричної енергії у розрахунковому періоді, шляхом направлення електронного листа з сканованою копією акту на електронні адреси постачальника, що вказані у  л 13.8 договору. 
10) до 14-го числа місяця, наступного за розрахунковим , підписувати та надавати постачальнику скановану копію підписаного зі свого боку акту приймання-передачі електричної енергії  у розрахунковому періоді, шляхом направлення електронного листа  з сканованою  копією акту приймання-передачі електричної енергії на електронні адреси постачальника, що вказані у п. 13.8 договору. Оригінал акту приймання-передачі електричної енергії споживач надає постачальнику до 20 числа місяця наступного за розрахунковим. У випадку не надання споживачем постачальнику оригіналу акту постачання-прийняття електричної енергії у встановлений строк - такий акт вважається погодженим та підписаним споживачем.
Відповідно до п.п.8.2 Договору до 13 числа місяця, наступного за розрахунковим, підписувати та надавати споживачу скановані копії акту приймання-передачі електричної енергії у розрахунковому періоді та рахунку за розрахунковий період, шляхом направлення електронного листа з сканованими копіями акту та рахунку на електронні адреси споживача, що вказані у п.13.8 Договору з подальшим направленням оригіналів акту приймання-передачі електричної енергії (у двох примірниках) та рахунку (у одному примірнику) засобами поштового зв`язку.  
Згідно п.п.13.1 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з 01.08.2019р. і укладається на строк до 31.12.2019р. включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження чи припинення договору можливе за взаємною згодою сторін шляхом підписання  додаткової угоди до договору.
Відповідно до п.п.13.15 Договору повноваження осіб споживача на укладення договору засвідчується печатками сторін. Відповідальність за наслідки підписання договору не уповноваженою особою покладається на сторону, яка засвідчила підпис такої особи своєю печаткою. У випадку відсутності у споживача печатки-споживач зобов`язаний разом з приєднаннями до цього договору надати у довільній формі лист-підтвердження щодо відсутності печатки.
Згідно заяви приєднання до договору про постачання електричної енергії споживачу з ТОВ "Енсол Україна" приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника від 11.07.2019р. №14 з такими нижченаведеними персоніфікованими даними споживача ТОВ "Компанія Гелікон" код ЄДРПОУ 35245211, адреса об`єкта:
- завод м.Ковель, вул.Варшавська, 1 ЕІС - код точки комерційного блоку  62Z3999018235042;
- завод м.Ковель, вул.Варшавська, 1 ЕІС - код точки комерційного блоку  62Z9564280088157;
-профілакторій м.Ковель, вул.Володимирська, ЕІС - код точки комерційного блоку 62Z0668539804058;
-профілакторій м.Ковель, вул.Варшавська, 1 ЕІС - код точки комерційного блоку 62Z906919421500;
Найменування оператора, яким споживач уклав договір про надання послуг з розподілу електричної енергії ПрАТ "Волиньобленерго". Початок постачання з 01.08.2019р. (т.1, арк.справи 23).
В процесі здійснення постачання між ТОВ  "Енсол Україна"  (електропостачальник) в особі директора комерційного Ткаченко Наталії Миколаївни, яка діяла на підставі довіреності №21 від 21.01.2019р. та ТОВ "Компанія Гелікон" (споживач) в особі заступника директора Приходько Вікторії Василівни, яка діяла на підставі Статуту до договору №Е-6 від 11.07.2019р. про постачання електричної енергії було укладено додаткові угоди:
1) №1 - G від  12.07.2019р. сторонами було затверджено зміни додатку №3 договору, шляхом  погодження комерційної пропозиції №1/1 на період з 01 по 31.08.2019, якою встановлено ціну за 1 кВт  год електричної енергії - 2,89 грн. разом з ПДВ та встановлено графіки:
- до 25 числа місяці, що передує  розрахунковому 1/3 вартості заявлених обсягів  (копії заявок відповідача щодо прогнозованих погодинних графіків  споживання за групою А та прогнозованих графіків споживання за групою Б на серпень 2019 на лютий 2020) на розрахунковий місяць з ПДВ;
- до 5 числа розрахункового місяця 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з ПДВ;
- до 15 числа розрахункового місяця 1/3 вартості заявлених обсягів на розрахунковий місяць з ПДВ. За внесення платежів з порушенням термінів, визначених комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати.
2) №2-G від 12.08.2019р. сторони встановили ціну на рівні 2,79 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.09.2019р. по 30.09.2019р.;
3) №3-G від 12.09.2019р. сторони встановили ціну на рівні 2,74 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.10.2019р. по 31.10.2019р.;
4) №4-G від 11.10.2019р. сторони встановили ціну на рівні 2,60 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.11.2019р. по 30.12.2019р.;
5) №1 до договору про постачання електричної енергії споживачу №Е-6 від  11/07/2019 сторони дійшли згоди продовжити строк постачання електричної енергії та термін дії договору до 29.02.2020р. у зв`язку з чим вирішили викласти п.13.1 у наступній редакції:
Цей договір набирає чинності з 01.08.2019р. і укладається на строк до 29.02.2020р. включно в частині розрахунків - до повного їх виконання. Продовження чи припинення договору можливе за взаємною згодою  сторін шляхом підписання додаткової угоди до договору (т.3, арк.справи 6).
6) №5-G від 12.12.2019р. сторони встановили ціну на рівні 2,56 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.01.2019р. по 31.01.2019р.;
7) №6-G від 13.01.2019р. сторони встановили ціну на рівні 2,46 грн. за 1 кВт/год електричної енергії (включно з ПДВ) на період постачання з 01.02.2020р. по 29.02.2020р. (т.1, арк.справи 42-59).
ТОВ «Енсол Україна» було виставлено ТОВ «Компанія «Гелікон» прогнозований погодинний графік споживання електричної енергії, який прийнятий зі сторони ТОВ «Компанія «Гелікон» підписом уповноваженого представника та печатки юридичної особи (т.1, арк.справи 60-73).
На виконання умов договору та додаткових угод  відповідно до актів приймання передачі ТОВ "Енсол Україна" поставив та ТОВ "Компанія Гелікон" прийняв електроенергію:
1) від 31.08.2019р. споживач прийняв у серпні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 715434 грн. кВт./год. на суму 2067601,39 грн. з ПДВ (т.2, арк.справи 212-213);
2) від 30.09.2019р. споживач прийняв у вересні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 630126 грн. кВт./год. на суму 1758051,55 грн. з ПДВ (т.2, арк.справи 222, 223);
3) від 31.10.2019р. споживач прийняв у жовтні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 692 786 грн. кВт. / год.  на суму 1898230,87 грн.  з ПДВ (т.2, арк.справи 232, 233);
4) від 30.11.2019р. споживач прийняв у листопад 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 724 505 грн. кВт./год. на суму 1886611,02 грн.  з ПДВ (т.2, арк.справи 242-243)
5) від 31.12.2019р. споживач прийняв у грудні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 800 239 грн. кВт. / год.  на суму 2083822,36 грн. з ПДВ (т.2, арк.справи 249-250)
6) від 31.01.2020р. споживач прийняв у січні 2019 фактичний обсяг електричної енергії в обсязі 602665 грн. кВт. / год.  на суму 1542827,22 грн. з ПДВ (т.3, арк.справи 10-11).
Дані акти підписані уповноваженими особами та скріпленні печатками юридичних осіб.
ТОВ «Енсол Україна» на виконання умов договору виставив для ТОВ «Компанія «Гелікон» рахунки на оплату №152 від 06.09.2019р. на суму 2067601,40 грн., №169 від 07.10.2019р. на суму 1758051,55 грн., №184 від 06.11.2019р. на суму 1898230,87 грн., №197 від 06.12.2019р. на суму 1886611,02 грн., №27 від 09.01.2020р. на суму 2083822,36 грн., №13 від 06.02.2020р. на суму 1542827,22 грн. (т.1 арк.справи 214, 224, 234, 244, т.3 арк.справи 12).
Вищезазначені рахунки отримані і підписані уповноваженими особами та скріпленні печатками юридичних осіб.
ТОВ «Компанія «Гелікон» відповідно до платіжних доручень здійснила оплату за поставлену електричну енергію на загальну суму 11287144,42 грн., що підтверджується платіжними дорученнями, які знаходять в матеріалах справи (т.1, арк.справи 74-136).
Відповідно до листа ПАТ «Волиньобленерго» обсяг фактичного споживання електричної енергії споживачем ТОВ «Компанія Гелікон» за площадками вимірювання, що приєднанні до мереж ПАТ «Волиньобленерго" по 2 класу напруги становить 2423кВт. (т.1, арк.справи 40)
Згідно листа НЕК «Укренерго» обсяг фактичного споживання електричної енергії споживачем ТОВ «Компанія «Гелікон» за площадками вимірювання, що приєднанні  до мереж НЕК «Укренерго» відповідно до довідки, наданої ПрАТ «Волиньобленерго» у лютому 2020 склав 950949 кВт/год. (т.1, арк.справи 41).
Акт приймання - передачі за лютий на суму 2344175,82 грн. з ПДВ та рахунок на оплату №25 від 06.03.2020р. надіслані ТОВ «Енсол Україна» на адресу ТОВ «Компанія «Гелікон» (т.1, арк.справи 170-174).
ТОВ «Компанія «Гелікон» частково здійснило оплату на суму 150000 грн., що вбачається з платіжного доручення №2910 від 26.02.2020р. (т.1, арк.справи 137) та виписки по рахунку (т.3, арк.справи 32).

Розглянувши доводи апеляційних скарг, відзивів, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, Північно-західний апеляційний господарський суд прийшов до висновку про наступне:
Щодо позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» про визнання недійсними додаткових угод колегія суддів зазначає наступне.
Згідно із частиною 1 та 2 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.
Згідно з приписами статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.
Відповідно до ч.1 ст.92 Цивільного кодексу України, юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону.
Як вбачається з нотаріально посвідченої копії Статуту ТОВ «Компанія «Гелікон», директор призначає заступника директора. Заступник директора вирішує питання діяльності товариства, за винятком тих, що входять до компетенції загальних зборів учасників. Заступник директора має право, зокрема, без довіреності від імені товариства укладати угоди, інші юридичні акти. Під час укладання товариством угод на суму, що перевищує 100000,00грн., такі угоди підписуються заступником директора після надання згоди загальними зборами учасників товариства (п.п. 11.20, 11.23 Статуту).
Відповідно до ст.1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.
Отже, нотаріально посвідчена копія Статуту ТОВ «Компанія «Гелікон», наявна у матеріалах справи, є належним та допустимим доказом по справі, а саме - встановлення наявності у Статуті обмежень повноважень заступника директора. 
При цьому, як вбачається з ухвали Господарського суду Волинської області від 03.08.2020р. у судовому засіданні 03.08.2020р. судом оглянуто оригінали протоколів загальних зборів учасників ТОВ «Компанія «Гелікон» від 15.12.2016р., 14.12.2018р., 01.02.2019р., 20.02.2019р., 01.07.2019р. та Статуту ТОВ «Компанія «Гелікон». Таким чином, під час розгляду справи була відсутня потреба у витребуванні копії реєстраційної справи ТОВ «Компанія «Гелікон».
За наведених умов доказом, який суд першої інстанції мав брати до уваги під час розгляду справи, є наданий ТОВ «Компанія «Гелікон» суду оригінал Статуту - для огляду у судовому засіданні 03.08.2020р., а також нотаріально посвідчена копія Статуту - в матеріалах справи.
Одночасно, відповідно до ч.4 ст.74 ГПК України, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
З огляду на викладене, обов`язковість отримання згоди загальних зборів учасників ТОВ «Компанія «Гелікон», яка виражається у формі рішення таких загальних зборів, на укладення угод, сума яких перевищує 100000,00 грн, встановлена установчим документом ТОВ «Компанія «Гелікон» (Статут), який є обов`язковим для виконання як учасниками, так і відповідними органами товариства.
Наявність згоди загальних зборів учасників товариства свідчить про дотримання встановленого статутом порядку щодо укладення відповідного правочину виконавчим органом товариства і надає цьому правочину відповідної "легітімності". Також є доказом добросовісності, у розумінні пункту 6 статті 3 Цивільного кодексу України, виконавчого органу товариства (певний стандарт поведінки виконавчого органу, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою до інтересів самої юридичної особи від імені якої діє такий орган). Відсутність відповідного рішення загальних зборів, за наявності укладення такого правочину виконавчим органом товариства, може бути підставою для визнання цього договору недійсним згідно зі статтею 203 Цивільного кодексу України (постанова Верховного Суду від 05.05.2020р. у справі №911/1634/19).
Оскаржувані угоди є такими, вартість яких перевищує 100000грн., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями прогнозованих погодинних графіків споживання ТОВ «Компанія «Гелікон» електричної енергії на кожен з місяців дії договору постачання електричної енергії.
Приймаючи до уваги встановлену оспорюваними додатковими угодами фіксовану ціну за 1 кВт спожитої електричної енергії, та прогнозовані графіки споживання, наведені докази належним чином обґрунтовують, що під час укладення оспорюваних правочинів, як заступник директора ТОВ «Компанія «Гелікон», так і ТОВ «Енсол Україна», усвідомлювали, що вартість послуг, що надається ТОВ «Енсол Україна» за кожною з таких угод, перевищує 100000,00грн., у зв`язку із чим укладання таких угод заступником директора можливе лише за умови попереднього погодження загальними зборами учасників ТОВ «Компанія «Гелікон».
Відповідно до ч.3 ст.92 Цивільного кодексу України, у відносинах із третіми особами обмеження повноважень щодо представництва юридичної особи не має юридичної сили, крім випадків, коли юридична особа доведе, що третя особа знала чи за всіма обставинами не могла не знати про такі обмеження.
У преамбулі усіх оспорюваних додаткових угод зазначено, що заступник директора Приходько В.В. діє на підставі Статуту товариства.
Якщо договір містить умову (пункт) про підписання його особою, яка діє на підставі статуту підприємства чи іншого документа, що встановлює повноваження зазначеної особи, то наведене свідчить про обізнаність іншої сторони даного договору з таким статутом (іншим документом) у частині, яка стосується відповідних повноважень, і в такому разі суд не може брати до уваги посилання цієї сторони на те, що їй було невідомо про наявні обмеження повноважень представника її контрагента
Зазначена правова позиція Верховного Суду викладена у постановах від 05.05.2020р. у справі №911/1634/19, від 27.02.2020р. у справі №923/555/19, від 02.10.2019р. у справі №910/22198/17, від 02.04.2019 у справі №904/2178/18, від 26.02.2019р. у справі №925/1453/16, від 12.06.2018р. у справі №927/976/17, від 20.02.2018р. у справі №906/100/17.
Отже, ТОВ «Енсол Україна» належним чином було обізнано про наявність обмежень заступника директора ТОВ «Компанія «Гелікон».
Одночасно, матеріали справи не містять доказів прийняття компетентним органом ТОВ «Компанія «Гелікон» (загальні збори учасників) рішення про укладення із ТОВ «Енсол Україна» оскаржуваних угод, якими змінювався механізм ціноутворення за поставлену електричну енергію, встановлений Додатком №3 до договору.
В якості обґрунтування оскаржуваного рішення, місцевий господарський суд, зокрема, зазначив, що навіть за наявності обмежень в редакції Статуту, який долучено до матеріалів справи ТОВ «Компанія «Гелікон» та яка не відповідає редакції Статуту наданій ТОВ «Енсол Україна», підписуючи спірні додаткові угоди, приймаючи товар (електричну енергію) шляхом підписання комерційних та технічних актів прийому-передачі та здійснюючи оплату, ТОВ «Компанія «Гелікон» вчиняло конклюдентні дії підписавши додаткові угоди, комерційний та технічний акти, рахунки, систематично здійснюючи оплату по всім вказаним рахункам, відповідно до умов додаткових угод та актів, ТОВ «Компанія «Гелікон» відбулось наступне схвалення товариством, як договору про постачання електричної енергії №Е-6 від 11 липня 2019 року так і всіх зазначених спірних додаткових угод.
При цьому, колегія суддів відмічає, що всі наведені дії вчинялися тією ж особою - заступником директора Приходько В.В., якою підписані оскаржувані угоди із перевищенням передбачених Статутом повноважень. 
Що стосується платіжних доручень, то в кожному з них підставою платежу визначений безпосередньо договір поставки №Е-6 від 11 липня 2019 року, а не відповідні оскаржувані угоди, що спростовує висновки суду, що ТОВ «Компанія «Гелікон» сплачувалися кошти саме на підставі оспорюваних правочинів. 
Також, відповідно до наданої ТОВ «Компанія «Гелікон» до матеріалів справи довідки, у період із 01.08.2019р. по 28.02.2020р. розпорядником рахунків товариства, з яких здійснювалася оплата за спожиту електричну енергію, був заступник директора ТОВ «Компанія «Гелікон» Приходько В.В.
З огляду на викладене, відсутні підстави стверджувати про вчинення з боку ТОВ «Компанія «Гелікон» конклюдентних дій, що свідчать про наступне погодження товариством оспорюваних правочинів.
Крім того, відповідно до ст.241 Цивільного кодексу України, правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обов`язки з моменту вчинення цього правочину.
Таким чином, представництво з перевищенням повноважень не породжує властиві представництву наслідки, тобто не створює діями представника права й обов`язки в іншої особи, від імені якої вчинено правочин. 
Приписами ст.241 Цивільного кодексу України встановлений лише один варіант поведінки особи, представник якої вийшов за межі наданих йому повноважень, а саме - схвалення нею цих його дій.
Отже, дії представника в інтересах особи, яку він представляє з перевищенням повноважень, не ґрунтуються на волі особи, в інтересах якої він діяв.
При цьому, при оцінці судом обставин, що свідчать про схвалення правочину особою, яку представляла інша особа, необхідно брати до уваги, що незалежно від форми схвалення воно повинно виходити від органу або особи, уповноваженої відповідно до закону, установчих документів або договору вчиняти такі правочини або здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.
Із встановлених судом апеляційної інстанції обставин випливає, що дії щодо підписання Приходько В.В. від імені ТОВ «Компанія «Гелікон» комерційного та технічного акту, рахунків, при відсутності у неї відповідних повноважень, не можуть свідчити про схвалення договору органом або особою, уповноваженою відповідно до закону, установчих документів здійснювати дії, які можуть розглядатися як схвалення.
Наведеної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові від 05.05.2020р. у справі №911/1634/19.
Крім цього, наявними в матеріалах справи копіями актів приймання-передання електричної енергії, на підставі яких ТОВ «Компанія «Гелікон» сплачувалися кошти під час дії договору, кожен з актів містить посилання на його підписання згідно умов договору постачання електричної енергії №Е-6 від 11.07.2019р., та в жодному з наведених актів відсутнє посилання на відповідну додаткову угоду, на виконання якої мав складатися відповідний акт.
Наведена обставина додатково спростовує висновок суду першої інстанції щодо подальшого схвалення апелянтом оскаржуваних угод шляхом оплати коштів саме на підставі цих угод.
Встановлені факти та обставини доводять помилкове застосування місцевим господарським судом приписів ст.241 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», статут товариства може встановлювати особливий порядок надання згоди уповноваженими на те органами товариства на вчинення певних правочинів залежно від вартості предмета правочину чи інших критеріїв (значні правочини).
Рішення про надання згоди на вчинення інших значних правочинів, крім зазначених у частині другій цієї статті, приймаються загальними збори учасників, якщо інше не встановлено статутом товариства.
Отже, оспорювані додаткові угоди є значними правочинами в розумінні приписів ст.44 наведеного закону (особливий порядок надання згоди загальними зборами на укладення правочинів, вартість яких перевищує 100 000грн.).
Відповідно до наведеного, відсутність попереднього погодження загальними зборами учасників ТОВ «Компанія «Гелікон» укладення оспорюваних угод приводить до висновку, що оскаржувані угоди укладені із порушенням приписів ст.44 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», що є підставою для застосування приписів ст.ст.203, 215 Цивільного кодексу України. При цьому, такі наслідки ніяким чином не залежать від правових підстав для визнання недійсними оскаржуваних угод, що ґрунтуються на порушенні під час їх укладення приписів ст.92 ЦК України.
Укладений між сторонами договір постачання електричної енергії споживачу №Е-6 від 11.07.2019р. є значним правочином, що підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи копіями актів приймання-передання електричної енергії за період березень-червень 2019р., підписаних під час виконання умов попереднього договору на постачання електричної енергії від 04.02.2019р., згідно яких місячний обсяг споживання ТОВ «Компанія «Гелікон» електричної енергії складав більш ніж 1 млн.грн.
Таким чином, за умови того, що оспорювані додаткові угоди є такими, що укладені до значного правочину, укладення цих угод потребує попередньої згоди загальних зборів незалежно від вартості цих угод (тобто і в тих випадах, коли сума окремої додаткової угоди до значного правочину є нижчою ніж передбачена Статутом товариства).
Наведена правова позиція відповідає позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.06.2018р. у справі №908/1029/16.
Отже, з огляду на надання під час розгляду справи доказів на підтвердження обставин, які свідчать про те, що укладаючи оспорювані правочини, представник ТОВ «Компанія «Гелікон» (заступник директора) діяв із перевищенням наданих Статутом товариства повноважень, а також приймаючи до уваги, що подальше схвалення таких правочинів ТОВ «Компанія «Гелікон», в особі компетентного органу товариства, не відбулося, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для визнання недійсними оспорюваних додаткових угод до договору.
Проте, місцевий господарський суд не надав належної правової оцінки наведеним обставинам, встановленим під час розгляду справи, та прийняв помилкове рішення про відмову в задоволенні зустрічного позову.
Щодо твердження ТОВ «Енсол Україна» про пропуск ТОВ «Компанія «Гелікон» строку на апеляційне оскарження рішення на 7 днів, колегія суддів зазначає наступне.
Повний текст оскаржуваного рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р.  у справі №903/277/20 складено 27.11.2020р. 
Відповідно до ч.1 ст.256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Отже, останній день на подання апеляційної скарги в порядку ч.1 ст.256 ГПК України - 17.12.2021р.
Як вбачається з конверту, Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» звернулося з апеляційною скаргою 15.12.2020р., тобто в двадцятиденний строк, встановлений ч.1 ст.256 ГПК України.
Щодо позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» про стягнення 2631849,13 грн колегія суддів зазначає наступне.
Позивач обґрунтовує наявність заборгованості ТОВ «Компанія «Гелікон», зокрема, додатковою угодою №6-G від 13.01.2020р. до договору, якою сторони встановили фіксовану ціну за 1кВт спожитої електричної енергії в розмірі 2,46грн. з ПДВ на період із 01.02.2020р. до 29.02.2020р., а також документи, що підтверджують обсяг споживання ТОВ «Компанія «Гелікон» у період із 01.02.2020р. по 29.02.2020р.
Враховуючи кількість спожитої відповідачем електричної енергії у вказаний період (952917кВт) та застосовуючи ціну, встановлену додатковою угодою до договору, позивач стверджує про наявність заборгованості відповідача за договором, за вказаний період, в розмірі 2344175,82грн., з яких відповідачем частково сплачено 160000,00грн., після чого остаточна заборгованість відповідача за договором складає 2184175,82грн.
Відповідно до ч.1 ст.216 Цивільного кодексу України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.
З огляду на визнання додаткової угоди недійсною, належними доказами наявності та розміру заборгованості ТОВ «Компанія «Гелікон» за спожиту у період із 01.02.2020р. по 29.02.2020р. мають бути відповідні документи, що підтверджують витрати позивача на погодинне придбання товару на ринку двосторонніх договорів (РДД), а також на аукціоні РНД/ВНД (ринок на добу на перед/внутрішньодобовий ринок). Крім цього, документи, що підтверджують погодинну вартість небалансів споживача у випадку від`ємної та позитивної різниці між прогнозованим та фактичним обсягом погодинного споживання електричної енергії у вказаний період.
З огляду на задоволення позовних вимог ТОВ «Компанія «Гелікон» про визнання недійсними додаткових угод до договору, колегія суддів дійшла висновку про відмову у задоволенні первісного позову ТОВ «Компанія «Гелікон», оскільки під час вирішення спору позивач посилався на додаткову угоду, що наразі судом визнана недійсною.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч.3 ст.13, ст.74 ГПК України).
Відповідно до ч.4 ст.11 ГПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За усталеною практикою Європейського суду з прав людини (справи Серявін та інші проти України, Пронін проти України, Кузнєцов та інші проти Російської Федерації одним із завдань вмотивованого рішення є продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Ігнорування судом доречних аргументів сторони є порушенням статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Згідно із п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, апеляційна інстанція за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.
За таких обставин, Північно-західний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» підлягає залишенню без задоволення; апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» слід задоволити, а саме: рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20 скасувати, прийняти нове рішення, яким відмовити ТОВ «Енсол Україна» у задоволенні первісного позову, а зустрічний позов ТОВ "Компанія Гелікон" задоволити - визнати недійсними Додаткові угоди №1-G від 12.07.2019р., №2-G від 12.08.2019р., №3-G від 12.09.2019, №4-G від 12.10.2019р., №5-G від 12.12.2019р., №6-G від 12.01.2020р. до Договору постачання електричної енергії споживачу №E-6 від 11.07.2019р., укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна».
Відповідно до положень ст.123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Як встановлено п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.4 зазначеної статті інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на задоволення позову ТОВ «Компанія «Гелікон» до ТОВ «Енсол Україна» про визнання недійсними додаткових угод та відмову у позові ТОВ «Енсол Україна» до ТОВ «Компанія «Гелікон» про стягнення 2631849,13 грн, судові витрати покладаються на ТОВ «Енсол Україна», а тому вимога ТОВ «Енсол Україна» про стягнення 505000 грн. на правову допомогу не підлягає задоволенню.
Також, в силу вимог ст.129 ГПК України у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» судовий збір за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна».
Керуючись ст.ст.269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд -
                   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» залишити без задоволення. 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» задоволити. 
Рішення Господарського суду Волинської області від 26.11.2020р. у справі №903/277/20 скасувати.
Прийняти нове рішення.
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» у задоволенні первісного позову.
Зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» задоволити.
Визнати недійсними Додаткові угоди №1-G від 12.07.2019р., №2-G від 12.08.2019р., №3-G від 12.09.2019, №4-G від 12.10.2019р., №5-G від 12.12.2019р., №6-G від 12.01.2020р. до Договору постачання електричної енергії споживачу №E-6 від 11.07.2019р., укладені між Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна».
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» (45000, м.Ковель, вул.Залізнична, буд.5, код ЄДРПОУ 40692920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» (45007, м.Ковель, вул.Варшавська, буд.1, код ЄДРПОУ 35245211) 2102,00грн. - витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.
Видати наказ.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енсол Україна» (45000, м.Ковель, вул.Залізнична, буд.5, код ЄДРПОУ 40692920) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «Гелікон» (45007, м.Ковель, вул.Варшавська, буд.1, код ЄДРПОУ 35245211) 60595,20 грн. - витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.
Видачу наказів доручити Господарському суду Волинської області.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 15.02.2021р.

Головуючий  суддя                                                                      Саврій В.А. 

Суддя                                                                                              Дужич С.П.  

Суддя                                                                                              Коломис В.В.