ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

21 січня 2021 року 	м.Дніпро	справа № 280/487/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого - судді  Баранник Н.П.,
суддів:  Малиш Н.І., Щербака А.А.,     
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 280/487/20 (суддя Бойченко Ю.П., повний текст рішення складено 23.06.2020р.) за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій-5" до Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпеки) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:
          Приватне акціонерне товариство "Завод залізобетонних конструкцій-5" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про визнання протиправними та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 25.11.2019 №0016486 на суму 44,1 євро та постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 24.12.2019 №173145.
          В обґрунтування позовних вимог зазначав, що з наданих відповідачем актів та довідки неможливо встановити, на яких вагах (якої марки, моделі, з якими характеристиками, можливими чи допустимими похибками) проводилось зважування. Крім того, зважування відповідачем автомобіля позивача та визначення його маси, а також навантаження на окремі осі, повинно було здійснюватися у відповідності до вимог чинного законодавства із застосуванням вагового обладнання, що відповідає встановленим вимогам, є справним та дає змогу встановити реальні вагові параметри транспортних засобів. Звертає увагу також, що довідка 0809986 про результати здійснення вагового контролю не підписана оператором вагового комплексу, так і в самій довідці вказано КАМАЗ-тягач, причепи, напівпричепи не зазначено, з обов`язкових реквізитів вказані документи не містять код ЄДРПОУ особи, що перевіряється. Крім того, наголошує, що позивачем здійснювалось перевезення рідкого бетону, отже вантаж є сипучим, не сталим під час руху в транспортному засобі, а тому може змінювати розподіл навантажень на осі транспортного засобу у русі, що не було взято до уваги під час контролю. При здійсненні зважування транспортного засобу з сипучим вантажем, що змінює розподіл навантажень на осі транспортного засобу в русі, результати вимірювання, здійснені представником відповідача, на думку позивача, не може вважатись належним, оскільки такі вимірювання здійснені без відповідної Методики, свідчить про неможливість встановлення достовірного та точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним сипучим вантажем.
          Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 13 лютого 2020 року закрито провадження в адміністративній справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту від 25.11.2019 №0016486 на суму 44,1 євро.
          Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року позовні вимоги задоволено, судом визнано протиправною та скасовано постанову Управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області від 24 грудня 2019 року №173145 про застосування адміністративно-господарського штрафу в сумі 34 000 грн.
          Не погодившись з рішенням суду, заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
          В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд першої інстанції не врахував правову позицію Верховного Суду в подібних правовідносинах.
          Позивач своїм правом на подання до суду апеляційної інстанції відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
          Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст.311 КАС України.
          Перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія судів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
          З матеріалів справи встановлено, що 25 листопада 2019 року посадовими особами управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області під час проведення перевірки транспортного засобу автомобільній дорозі О-081030 (45 км) був зупинений та направлений на проходження габаритно-вагового контролю транспортний засіб марки КАМАЗ, державний номерний знак НОМЕР_1 , серія та номер свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_2 (далі по тексту - транспортний засіб), що належить на праві власності ПрАТ "Завод залізобетонних конструкцій-5".
          За результатами проведення зважування транспортного засобу посадовими особами управління Укртрансбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0809986 від 25.11.2019 (далі - довідка), відповідно до пункту 6 якої навантаження на осі становили: 1) 6,37 т, 2) 9,64 т, 3) 10,05 т, повна маса транспортного засобу становила 26,06 т, а також Акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів №0016486 від 25.11.2019 (далі - акт про перевищення), відповідно до пунктів 8 та 10 якого нормативно допустима маса становить 40,00 т, повна фактична маса транспортного засобу становила 26,06 т, нормативно допустиме осьове навантаження становить 1) 11,00 т, 2) + 3) 15,00 т, фактичне осьове навантаження становило: 1) 6,37 т, 2) +3) 19,69 т.
          На підставі вказаних довідки та акту перевищення, старшим державним інспектором управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області складений Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування до акту №0016486 від 25.11.2019, відповідно до якого позивача зобов`язано сплатити 44,10 Євро плати за проїзд.
          Також за результатами зважування посадовими особами управління Укртрансбезпеки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 185344 від 25.11.2019 (далі по тексту - акт перевірки), яким зафіксовано порушення ПрАТ "Завод залізобетонних конструкцій-5" вимог абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Перевищення становить 23,06 %. З вказаними документами було ознайомлено водія, від підпису останній відмовився, про що свідчить відповідна відмітка у акті перевірки.
           24 грудня 2019 року за результатами розгляду матеріалів зазначеної перевірки, начальником Управлінням Укратрансбезпеки у Запорізькій області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу № 173145, якою до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 34 000грн.
          Не погоджуючись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу, позивач звернувся до суду з позовом про її скасування.
          Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що посадовими особами Укртрансбезпеки у спірних правовідносинах не було доведено правильності визначення ваги транспортного засобу, не було надано доказів використання справного вимірювального обладнання. Відповідачем не враховано особливості вантажу, що перевозився, а саме подільний (сипучий) вантаж, методика вимірювання якого відсутня. Суд також зазначив те, що у спірних відносинах відповідачем не було дотримано процедуру габаритно-вагового контролю, не затримано транспортний засіб та не надано можливості привести його до встановлених нормативів.
          З приводу таких висновків суду першої інстанції слід зазначити те, що відповідно до ст.ст.4, 29 Закону України «Про дорожній рух», ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України.
          Такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів передбачено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортними засобами та іншими самохідними машинами і механізмами, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879.
          Відповідно до п.п. 4 п. 2 Порядку № 879, габаритно- ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
          Пунктом 16 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний.
          У свою чергу, Порядком №879 визначено, що документальний габаритно-ваговий контроль – визначення загальної маси транспортного засобу шляхом додавання власної маси транспортного засобу та маси вантажу (пп.5-1 п.2 Порядку), а точний габаритно-ваговий контроль – визначення габаритно-вагових параметрів транспортного засобу на стаціонарному або пересувному пункті (пп.11 Порядку №879).
          Отже, Порядок №879 передбачає, що габаритно-ваговий контроль може бути як документальний так і точний. При цьому, Порядком №879 не передбачено обов`язку проведення габаритно-вагового контролю виключно у спосіб зважування транспортного засобу (точний контроль) при наявності необхідних даних у товарно-транспортній документації (документальний контроль).
          Відповідно до п.п. 3 п. 2 Порядку № 879 великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.
          Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги -4м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь -11т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь -11т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
          Під час здійснення на підставі направлення на рейдову перевірку № 007483 від 22.11.2019 та щотижневого графіку проведення рейдових перевірок у період з 25.11.2019 по 01.12.2019 габаритно-вагового контрою зазначеного транспортного засобу встановлено, що навантаження на вісі склало: 6,37; 9,64; 10,05. Повна маса транспортного засобу становила 26,06 тон. Тобто, встановлено факт навантаження на здвоєну вісь 19,69 т (9,64 т. + 10,05 т) при дозволеній масі 16,00 т, що на 23,06% більше від нормативно допустимого.
          Отже, зазначені параметри вказаного транспортного засобу перевищували нормативно допустимі вагові обмеження, що було підставою вважати його великоваговим, для руху якого, за правилами ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», повинен бути спеціальний дозвіл.
          На вимогу посадових осіб Укртрансбезпеки, водій транспортного засобу, не надав передбаченого ч.4 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» дозволу, що дає право на рух автодорогами України, виданого уповноваженим компетентним органом.
          Слід зазначити, що зважування здійснювалося за допомогою приладу автоматичного для зважування дорожніх транспортних засобів у русі 030Т-АS2-РWІА із вантажоприймальними платформами № 811 та № 812, які мають сертифікат відповідності № UA.ТR.002.СВ.0303-17 від 29.11.2017 та декларацію про відповідність № 3 від 29.11.2017. Також зазначені засоби зважування мають сертифікат перевірки типу № UA.TR.113-0115-17 від 27.11.2017 та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 07.02.2019 № 35-02/5340, що було чинне до 07.02.2020. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки відповідає вимогам технічного регламенту законодавчо регульованих засобів вимірювання техніки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.01.2016 № 94, що підтверджується підписом та відтиском повірочного тавра державного повірителя.
          Використання саме вказаного зважувального обладнання у спірних правовідносинах підтверджується талоном про зважування від 25.11.2019, у якому чітко зазначається номер та серія сертифікату перевірки типу зазначеного обладнання № UA.ТR.002.СВ.0303-17 від 27.11.2017. Крім того, цей документ формується та видається автоматично, що унеможливлює втручання посадової особи в результати зважування. Наведення повного їх найменування для подальшої ідентифікації технічно неможливо.
          Щодо висновків суду першої інстанції про неправильність результатів вимірювання, через сумування осьових навантажень на кожну з осей, слід зазначити те, що відповідно до п. п. 2 п. 2 Порядку 879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.
          Також, згідно технічних характеристик ваг 030Т-АS2-РWІА, можливо лише поосьове зважування транспортного засобу.
          Таким чином, судом першої інстанції, внаслідок неврахування незмінності значення як при сумуванні поосоьового навантаження так і при одночасному зважуванні двох осей, зроблено безпідставний висновок про невірно встановлений показник навантаження на здвоєну вісь.
          Крім цього, зробивши висновок про неправильність результатів зважування транспортного засобу, суд виходив і з характеристики вантажу (рідкий) та зазначив, що розподіл навантаження на вісі транспортного засобу під час руху або гальмування не є сталим та може змінюватись.
          З приводу таких висновків суду першої інстанції колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси до 40 т, перевізник зобов`язаний враховувати дозволені навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та використовувати, в таких випадках, транспортний засіб з відповідними технічними параметрами.
          При цьому, відсутність на теперішній час методики зважування (вимірювання) рідкого вантажу, на що послався суд першої інстанції, не є підставою для звільнення перевізників від відповідальності за перевищення вагових та габаритних параметрів транспортного засобу.
          Такий висновок відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом, зокрема, у постанові від 03.07.2019р. (справа №819/1381/16).
          Відносно висновків суду першої інстанції щодо недотримання відповідачем процедури габаритно-вагового контролю, в частині не затримання транспортного засобу та не надання можливості привести його до встановлених нормативів, колегія суддів вважає за необхідне зазначити те, що у межах цієї справи позивачем не оскаржується така бездіяльність відповідача, а сам по собі факт не затримання транспортного засобу не впливає на правомірність оскаржуваної постанови про застосування штрафу. Крім цього, відповідно до Порядку №879 право вжиття заходів із затримання транспортного засобу надано відповідним підрозділам МВС, які також можуть бути присутніми при габаритно-ваговому контролі.
          Відповідно до абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за: перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
          Таким чином, відповідачем, з урахуванням встановлених перевіркою обставин, обґрунтовано застосовано до позивача штрафні санкції, передбачені абз.16 ч.1 ст.60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
          Враховуючи викладене, колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо неправомірності притягнення позивача до відповідальності.
          Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.
          Керуючись ст.311, п.2 ч.1 ст.315, п.3 ч.1 ст.317, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області в інтересах держави в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області - задовольнити.
          Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 23 червня 2020 року у справі № 280/487/20 - скасувати та ухвалити нове судове рішення.
          В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Завод залізобетонних конструкцій-5" - відмовити.
          Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках та в строки, визначені статтями 328,329 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      Н.П. Баранник 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      А.А. Щербак