Справа № 127/19422/19
Провадження № 22-ц/801/326/2021
Категорія: 63
Головуючий у суді 1-ї інстанції Бойко В. М.
Доповідач:Панасюк О. С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року	Справа № 127/19422/19	м. Вінниця	

        Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Панасюка О. С. (суддя – доповідач),
суддів Берегового О. Ю., Шемети Т. М..,
з участю секретаря судового засідання Куленко О. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про встановлення юридичного факту та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Бойка В. М. від 23 листопада 2020 року (дата складення повного тексту рішення відповідає даті його ухвалення), –
                                        в с т а н о в и в:

       В липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, за яким просила встановити факт спільної забудови житлового будинку у АДРЕСА_1 нею та ОСОБА_2 та визнати недійсним свідоцтво про право власності на цей будинок, видане на ім`я ОСОБА_3 .
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2020 року цю позовну заяву залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
Того ж дня представниця ОСОБА_3 – адвокат Шикунова А. О. подала заяву про стягнення з позивачки витрат відповідачки ОСОБА_3 на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн 00 к., вказуючи на необґрунтовані дії ОСОБА_4 , що виразились у зловживанні процесуальними правами, зокрема неявку в судові засідання, а також сам зміст позовних вимог.
11 листопада 2020 року заяву залишено без розгляду на підставі частини восьмої статті 141 ЦПК України – через неподання відповідачкою доказів на підтвердження розміру понесених нею у справі судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
07 листопада 2020 року адвокат Шикунова А. О. направила поштою заяву про стягнення з позивачки на користь відповідачки судових витрат, до якої додала: договір про надання правничої допомоги від 21 травня 2018 року, додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 20 липня 2020 року, акт виконаних робіт від 07 листопада 2020 року, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та квитанцію про отримання від ОСОБА_3 10000 грн 00 к.
Додатковим рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2020 року заяву задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 10000 грн 00 к. у відшкодування витрат, понесених на професійну правничу допомогу адвоката.
Додаткове рішення мотивоване тим, що з 15 липня 2019 року у справі було призначено 10 судових засідань, у жодне з яких позивачка не з`явилась, що призвело до необґрунтованого затягування судового розгляду, відповідачка надала докази на підтвердження понесених нею витрат на правничу допомогу адвоката.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2020 року, у задоволенні заяви представниці ОСОБА_3 – адвоката Шикунової А. О. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката відмовити.
Апеляційна скарга мотивована ти, що суд першої інстанції порушив порядок для розгляду питання про відшкодування судових витрат, тому що після постановлення ухвали про залишення заяви адвоката Шикунової А. О. без розгляду 11 листопада 2020 року через неподання доказів про розмір понесених відповідачкою судових витрат впродовж п`яти днів з часу подання зави, не мав підстав для розгляду цього питання в порядку, установленому статтею 270 ЦПК України. Вказувала, що суд у цій справі не ухвалював рішення по суті позову.
Звертала увагу, що докази на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката ті ж самі, що й у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради про встановлення факту постійного проживання, визнання права на реєстрацію за місцем проживання.
Відзивів на апеляційну скаргу відповідачі не подавали.
Перевіривши законність і обґрунтованість додаткового рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги апеляційний суд прийшов до висновку, що вона підлягає задоволенню частково з огляду на таке.
Частинами першою – четвертою статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
З матеріалів справи видно, що у липні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту спільної забудови житлового будинку та визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинок.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 листопада 2020 року цю позовну заяву залишено без розгляду на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.
Того ж дня представник ОСОБА_3 – адвокат Шикунова А. О. подала заяву про стягнення з позивачки витрат відповідачки ОСОБА_3 на правничу допомогу адвоката в розмірі 10000 грн 00 к., вказуючи на необґрунтовані дії ОСОБА_4 , що виразились у зловживанні процесуальними правами, зокрема неявку в судові засідання, а також сам зміст позовних вимог.
11 листопада 2020 року заяву залишено без розгляду на підставі частини восьмої статті 141 ЦПК України – через неподання відповідачкою доказів на підтвердження розміру, понесених нею у справі судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
07 листопада 2020 року адвокат Шикунова А. О. направила поштою заяву про стягнення з позивачки на користь відповідачки судових витрат, до якої додала: договір про надання правничої допомоги від 21 травня 2018 року, додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 20 липня 2020 року, акт виконаних робіт від 07 листопада 2020 року, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та квитанцію про отримання від ОСОБА_3 10000 грн 00 к.
Підстави та порядок ухвалення додаткового рішення установлено статтею 270 ЦПК України, зокрема згідно з пунктом 3 частини першої цієї статті суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя цієї статті).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Судовий збір сплачується до подання позовної заяви і докази його сплати подаються до суду разом із поданням позову (частина четверта статті 177 ЦПК України).
Витрати ж пов`язані із розглядом справи за своєю природою є таким, що можуть бути понесені як до подання позовної заяви, такі в продовж судового розгляду або навіть після його закінчення (якщо договором про надання правової допомоги передбачена сплата всього чи частини гонорару адвоката після закінчення розгляду справи).
А тому законодавцем визначено особливості подання доказів щодо розміру таких витрат порівняно з поданням доказів на підтвердження інших обставин, що мають значення для справи.
Так, за загальним правилом позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.
Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (частини друга – четверта статті 83 ЦПК України).
Натомість порядок та строки подання доказів щодо розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, урегульовано спеціальною нормою – частиною восьмою статті 141 ЦПК України, за якою розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Аналіз цих норм у системному зв`язку із частиною третьою статті 258 ЦПК України, яка установлює, що ухваленням рішення суду закінчується розгляд справи судом першої інстанції по суті свідчить про те, що шляхом ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції вирішує питання про судові витрати у випадку, якщо він вирішив спір по суті (ухвалив у справі рішення суду по суті позовних вимог).
Про залишення позовної заяви без розгляду суд постановляє ухвалу (частина перша статті 257, частина друга статті 258 ЦПК України).
Підстави та порядок залишення позовної заяви без розгляду не передбачають проведення у справі судових дебатів, а тому для таких випадків (визнання позову, закриття провадження у справі, залишення позову без розгляду) законом установлено спеціальний порядок розподілу судових витрат – стаття 142 ЦПК України.
Так, згідно з частинами п`ятою, шостою цієї статті у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.
Отже, у разі залишення позову без розгляду суд вирішує вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, за його заявою шляхом постановлення такого самого процесуального документа – ухвали протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду. При цьому обов`язковому з`ясуванню судом підлягає не лише розмір понесених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, а й необґрунтованість дій відповідача.
Ураховуючи, що представник відповідачки – адвокат Шикунова А. О. подала заяву про стягнення з позивачки витрат, пов`язаних із розглядом справи, та докази на їх підтвердження у порядку та строки, установлені частинами п`ятою, шостою статті 142 ЦПК України, але суд першої інстанції порушив порядок розгляду цієї заяви, застосувавши норми процесуального права, які не регулюють порядку вирішення цього питання, то додаткове рішення підлягає скасуванню із вирішенням заяви представника відповідачки – адвоката Шикунової А. О. по суті апеляційним судом.
Так, вирішуючи питання щодо необґрунтованості дій позивачки апеляційний суд виходить із такого.
Завданням цивільного судочинства, яким зобов`язані керуватися суд та учасники судового процес, і яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частини перша, друга статті 2 ЦПК України).
Сприяння своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи є обов`язком учасників справи відповідно до приписів пункту другого частини другої статті 43 ЦПК України.
Нез`явлення позивачки з липня 2019 року в жодне із судових засідань, призначених у справі, подання в червні 2020 року представником позивачки безпідставної заяви про зупинення провадження у справі, у вересні 2020 року особою, яка не має повноважень на ведення справи, заяви про повернення матеріалів позовної заяви без розгляду, мотивованої неможливістю позивачки брати особисту участь у справі через її перебування за межами України та неможливістю повернутись в Україну, обумовлену карантинними обмеженнями, направлення після цього в жовтні 2020 року заяви про залишення позову без розгляду самою позивачкою (як видно з конверту вже з м. Вінниці) є несумісним із завданням цивільного судочинства і вказують на те, що при зверненні з цим позовом ОСОБА_1 керувалась іншими ніж установлені частиною першою статті 2 ЦПК України міркуваннями.
Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність розміру витрат на правничу допомогу адвоката та його неспівмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), то апеляційний суд зазначає таке.
На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката представник ОСОБА_3 – адвокат Шикунова А. О. подала договір про надання правничої допомоги від 21 травня 2018 року, додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 20 липня 2020 року, акт виконаних робіт від 07 листопада 2020 року, звіт про витрачений час на надання правничої допомоги та квитанцію про отримання від ОСОБА_3 10000 грн 00 к.
Згідно пунктом 1. «Предмет договору» договору про надання правничої допомоги від 21 травня 2018 року Замовник доручає, а Виконавець бере на себе зобов`язання представляти та захищати інтереси клієнта в усіх державних, правоохоронних, митних, податкових органах та установах, підприємствах, організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, в тому числі органах Державної виконавчої служби та перед фізичними особами, а також в судах загальної юрисдикції, адміністративних судах першої, апеляційної та касаційної інстанції з усіма правами, наданими сторонам справи.
Додатковим договором від 20 липня 2019 року до цього договору встановлено, що вартість послуг за договором є погодинною і встановлюється в розмірі 1000 грн 00 к. за годину роботи адвоката.
Відповідно до звіту про витрачений час на надання правничої допомоги адвокат Шикунова А. О. витратили 6 годин на підготовку та вивчення документів і судової практики, необхідних для розгляду справи, консультацію відповідачки, та 4 години на забезпечення представництва ОСОБА_3 в судових засіданнях.
Згідно з частинами першою – четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Оскільки подані адвокатом Шикуновою А. О. докази щодо розміру понесених відповідачкою витрат на правничу допомогу свідчать про їх реальність та співмірність зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим на виконання робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, натомість обґрунтованих доводів щодо протилежного апеляційна скарга не містить, то заяву представниці відповідачки ОСОБА_3 – адвоката Шикунової А. О. необхідно задовольнити.
Апеляційний суд відхиляє доводи ОСОБА_1 про те, що договір про надання правничої допомоги, укладений на представництво інтересів ОСОБА_3 в іншій справі, оскільки вони спростовуються змістом цього договору, який не обмежує адвоката представництвом інтересів клієнту у конкретній справі.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 384 ЦПК України апеляційний суд, – 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 листопада 2020 року скасувати.
Заяву представниці ОСОБА_3 – адвоката Шикунової А. О. задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) 10000 (десять тисяч) грн 00 к. у відшкодування витрат на оплату правничої допомоги адвоката.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
       (Повний текст судового рішення виготовлено 23 лютого 2021 року)

Головуючий                                                         О. С. Панасюк

Судді:                                                                 О. Ю. Береговий

                                                                       Т. М. Шемета