ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

19 січня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/7376/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
 головуючого - судді  Семененка Я.В. (доповідач),
          суддів:  Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року (суддя Верба І.О.) у справі №160/7376/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та скасування вимоги, -

                                                  в с т а н о в и В:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.10.2020р. частково задоволено позов ОСОБА_1 , а саме визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2019 № Ф-280178-55 у розмірі 26539,26 грн, сформовану Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області. Розподілено судові витрати шляхом стягнення на користь позивачки судових витрат, у вигляді судового збору, у розмірі 840,80грн.
10.11.2020 від представника позивачки надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі № 160/7673/20, у якій заявник просив стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати:
-  на надання професійної правничої допомоги у розмірі 13 000 грн;
-  судовий збір сплачений за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн.
Додатковим рішенням суду від 18.11.2020 вирішено заявлене клопотання в частині присудження на користь позивача судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 630,60 грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року заяву про ухвалення додаткового рішення, в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13  000грн., залишено без розгляду.
Ухвала суду мотивована тим, що заява про ухвалення додаткового судового рішення, з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу, подана до суду із пропуском п`ятиденного строку, який встановлений ч.7 ст.139 КАС України.
Не погодившись з ухвалою суду, позивачка подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить судове рішення скасувати та ухвалити рішення про задоволення заяви про стягнення судових витрат у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що справа розглядалася за правилами спрощеного провадження (без виклику сторін), у зв`язку з чим позивачка не була обізнана як 
про результати розгляду справи так і про час ухвалення рішення суду. Позивачка зазначає, що після отримання рішення суду вона своєчасно, у п`ятиденний строк, звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового судового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. При цьому, як вказує позивачка, у поданих до суду процесуальних документах нею було висловлено бажання про покладення судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, на відповідача.
Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Так, за змістом ч.7 ст.139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Отже вказаною нормою права визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу та, як правильно зазначив суд першої інстанції, законодавцем визначено і процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту прийняття рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.
У спірному випадку встановлено те, що справа судом розглядалася у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
У відповіді на відзив (а.с.110-114) позивачкою було зроблено заяву про покладення судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, на відповідача. Орієнтовний розмір таких витрат складає 7000грн., а докази понесення таких витрат будуть надані до суду протягом п`яти днів з часу ухвалення рішення у випадку задоволення позову.
Отже, позивачкою було повідомлено суд, до закінчення розгляду справи, про свій намір надати докази на підтвердження розміру понесених судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу.
Такі докази, разом із заявою про стягнення судових витрат, подано до суду 09.11.2020р.
Встановивши те, що докази понесених витрат на правничу допомогу позивачкою надано 09.11.2020р., а рішення у справі ухвалено 29.10.2020р., суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для залишення заяви про стягнення судових витрат без розгляду з огляду на пропуск п`ятиденного строку, який встановлений ч.7 ст.139 КАС України.
З такими підставами для залишення заяви без розгляду погодитися не можливо, враховуючи те, що справу судом першої інстанції було розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивачка не була обізнана як про результати розгляду справи так і про дату ухвалення судового рішення. Отже, позивачка в силу об`єктивних причин не була обізнана про дату розгляду справи (ухвалення рішення), а отже не могла забезпечити дотримання строків, які встановлені ч.7 ст.139 КАС України.
Оскільки засадами (принципами) адміністративного судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат фізичних та юридичних осіб, на користь яких ухвалене судове рішення (п.10 ч.3 ст.2 КАС України), то суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що позивачка має право на розгляд судом по суті її заяви про стягнення судових витрат.
З цих підстав суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, в частині скасування оскарженої ухвали суду першої інстанції.
В той же час, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, в частині задоволення заяви про стягнення судових витрат. З цього приводу слід зазначити те, що повноваженнями щодо ухвалення додаткового рішення, зокрема, з питань розподілу судових витрат, наділений суд, що ухвалив судове рішення (ст..252 КАС України), тобто такими повноваженнями, у спірному випадку, наділений Дніпропетровський окружний адміністративний суд.
На підставі викладеного, керуючись ст..320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -     

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18 листопада 2020 року у справі №160/7376/20 – скасувати, а справу направити для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

           Повний текст судового рішення складено 19.01.2021р.
   
Головуючий - суддя                                                                      Я.В. Семененко 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк