УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/8984/15-ц Головуючий у 1-й інст. Кузнєцов Д. В. 
Категорія 60 Доповідач Трояновська  Г. С. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого - судді Трояновської Г.С.
суддів: Павицької Т.М.,        Талько О.Б.        
з участю секретаря судового засідання         Коберник Л.С.,
       розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу № 295/8984/15 за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , ОСОБА_3  про визнання права власності на спадкове нерухоме майно
за апеляційною скаргою Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради на рішення Богунського районного суду м. Житомир від 16 жовтня 2015 року, яке ухвалене під головуванням судді Кузнєцова Д.В. у м. Житомирі,

в с т а н о в и в : 

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, в якому просила визнати за нею право власності на арочний склад (ангар), розташований за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 
ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема і арочний склад (ангар) за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року по справі № 295/10414/13-ц було визнано право власності на зазначене вище майно за ОСОБА_4 , проте за станом здоров`я він не встиг зареєструвати його. Зазначила, що спадкоємцями першої черги після смерті її чоловіка ОСОБА_4 є вона та її сини - відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які в установленому законом порядку відмовилися від належної їм частки у спадковому майні. Вказала, що вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття зазначеного вище спадкового майна, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на арочний склад (ангар), за адресою: АДРЕСА_1 . Виходячи із наведеного, посилаючись на відсутність можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з незалежних від неї причин, а також керуючись статтями 392, 1216, 1218 ЦК України, просила задовольнити її позовні вимоги.
Рішенням Богунського районного суду м. Житомир від 16 жовтня 2015 року позов задоволено. Визнано за  ОСОБА_1 право власності на арочний склад (ангар), розташований за адресою АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В апеляційній скарзі Заступник керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
В обгрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що спірне майно - арочний склад (ангар) по АДРЕСА_1 , відноситься до майнового комплексу пансіонату «Полісся», право власності на який оформлено за територіальною громадою сіл, селищ, міст Житомирської області згідно рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради №525 від 28.03.2003. Разом із тим, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 16.10.2015 на зазначене вище майно визнано право власності за ОСОБА_1 , чим порушуються майнові права Житомирської обласної ради як розпорядника майна територіальної громади, та яку не залучено до розгляду справи. Вказує, що позов пред`явлений до неналежних відповідачів, а тому існують підстави для відмови у задоволені позовних вимог.
На підтвердження обгрунтованості вступу у справу прокурор зазначає, що при апеляційному оскарженні рішення суду першої інстанції він дотримався порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». Про це свідчить лист прокурора, який направлявся Житомирській обласній раді 02.11.2020 з метою встановлення підстав представництва інтересів держави та повноти вжитих органом місцевого самоврядування заходів щодо апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції. Листом від 03.11.2020 Житомирська обласна рада повідомила прокуратуру про те, що апеляційне оскарження рішення у справі № 295/10414/13 не планується та не заперечує щодо вжиття відповідних процесуальних дій Житомирською обласною прокуратурою.
Станом на час розгляду справи у апеляційному суді відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.
В суді апеляційної інстанції представник Житомирської обласної прокуратури доводи апеляційної скарги підтримав з викладених у ній мотивів, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Наголосив на тому, що за життя ОСОБА_4 не набув права власності на спірне майно, а тому воно не може входити до спадкової маси. Також пояснив, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися від прийняття спадщини, а тому не є належними відповідачами у цій справі. Власником спірного майна є Житомирська обласна рада як розпорядник майна територіальної громади.
Апеляційним судом встановлено, що у Житомирської обласної прокуратури наявні підстави для представництва інтересів держави в особі Житомирської обласної ради в розумінні положень ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», виходячи із наданих нею документів, які свідчать про те, що уповноважений орган (Житомирська обласна рада) самоусунувся від обов`язку захищати інтереси держави.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 заперечив проти доводів апеляційної скарги. Вказав, що суд першої інстанції не вирішував питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки апелянта, а тому апеляційне провадження у справі підлягає закриттю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 помер  ОСОБА_4 у зв`язку із чим відкрилась спадщина на все його майно (а.с. 5 том 1). 
Спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 є дружина померлого - ОСОБА_1 та сини - ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с. 34, 30, 37 том 1).
ОСОБА_1 , обгрунтовуючи позовні вимоги вказувала, що до складу спадщини після смерті її чоловіка, серед іншого майна, входить, зокрема, і арочний склад (ангар), який знаходиться у АДРЕСА_1 .
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.04.2014, по справі №295/10414/13-ц за ОСОБА_4 визнано право власності на зазначений вище арочний склад (ангар) (а.с. 8-9). 
Як вбачається із копії спадкової справи №104/2014, що була заведена приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я, 14.08.2014 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Сєтака Я.В. із заявою про прийняття спадщини після померлого чоловіка (а.с. 231 том 1).
ОСОБА_3 та ОСОБА_2 того ж дня відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 (а.с. 28,35 том 2)
Постановою від 04.06.2015 приватний нотаріус Сєтак В.Я. відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з арочного складу (ангар), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності в Реєстрі прав власності (а.с.7 том 2). 
Задовольняючи позовні вимоги та визнаючи за ОСОБА_1 право власності на арочний склад (ангар) у порядку спадкування за законом, суд першої інстанції виходив із того, що заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року, ухваленим у справі №295/10414/13-ц, яке набрало законної сили 27 травня 2014 року, було визнано за ОСОБА_4 право власності на дане нерухоме майно, а тому дійшов висновку, що після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, з арочного складу (ангару), що знаходиться у АДРЕСА_1 .
Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.
Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України).
Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).
За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220,1222, 1270 ЦК України).
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).
Відповідно до статей 1297, 1278 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.
Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У спорах про визнання права власності на спадкове майно належними відповідачами є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно із положеннями статей 182 та 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Обгрунтовуючи підстави заявленого позову,  ОСОБА_1 посилалася на відсутність у неї можливості у позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом з незалежних від неї причин, зокрема у зв`язку з відсутністю у спадкодавця ( ОСОБА_4 ) правовстановлюючих документів на арочний склад (ангар), розташований за адресою АДРЕСА_1 .
Так, ОСОБА_1 у своїй позовній заяві просила визнати право власності на арочний склад (ангар) за адресою: АДРЕСА_1 , який належав її померлому чоловіку на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 07 квітня 2014 року по справі № 295/10414/13-ц, проте не зареєстроване в установленому законом порядку.
Разом із тим, в матеріалах справи міститься чинне рішення виконкому Житомирської міської ради від 28 серпня 2003 року №525, із якого вбачається, право власності на об`єкти нерухомого майна - майновий комплекс пансіонату з лікуванням « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , тобто Житомирській обласній раді (а.с.139 т.1), якому судом першої інстанції при вирішенні спору не надано правової оцінки.
Таким чином, ухваленим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 про визнання права власності на вказане майно за ОСОБА_1 вирішено питання про майнові права Житомирської обласної ради, яку не залучено до участі у розгляді справи.
Натомість ОСОБА_1 , звертаючись до суду із позовом про визнання права власності на спадкове майно відповідачами зазначила ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , які у встановлений законом строк відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька на користь матері, тобто вони спадщину після смерті батька не прийняли.
Зважаючи на наведені вище норми, належним відповідачем у справі є територіальна громада в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, тобто Житомирська обласна рада.
Лише за наявності належних відповідачів у справі суд взмозі вирішити спір по суті.
Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено висновок, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України в редакції, чинній до 15 грудня      2017 року (далі - редакція 1) та частини перша, друга, четверта статті 13 ЦПК України в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року (далі - редакція 2).
Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог (пункти 2 і 3 частини другої статті 119 ЦПК України в редакції 1 та пункти 2, 4 частини третьої статті 175 ЦПК України в редакції 2). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи (частина друга статті 30 ЦПК України в редакції 1 та частина друга статті 48 ЦПК України в редакції 2). Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, провадження № 14-61цс18).
Суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред`явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (частина перша статті 51 ЦПК України в редакції, чинній на момент розгляду даної справи).
За змістом висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 04 вересня 2018 року в справі № 823/2042/16 (провадження № 11-377апп18), пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження в справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
Під час розгляду справи в суді першої інстанції Житомирська обласна рада до участі у розгляді справи залучена не була та ОСОБА_1 не заявляла відповідного клопотання про залучення її відповідачем у даній справі. Водночас оскаржуваним судовим рішенням порушені майнові права Житомирської обласної ради на арочний склад (ангар), розташований за адресою АДРЕСА_1 .
У зв`язку з тим, що апеляційний суд не наділений повноваженнями щодо залучення до участі в справі осіб, які не брали в ній участь в суді першої інстанцїі як відповідачі, а тому в задоволенні позову  ОСОБА_1 про визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , необхідно відмовити з підстав незалучення належного відповідача. 
Ухваленим рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 15.10.2015 про визнання права власності на спірне майно за ОСОБА_1 вирішено питання про майнові права та інтереси Житомирської обласної ради, яку не залучено до участі у розгляді справи, а тому підстави для закриття апеляційного провадження згідно вимог пункту 3 частини першої статті 362 ЦПК України відсутні.
З огляду на наведене, рішення суду підлягає скасуванню із постановленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову згідно вимог ст. 376 ЦПК України.
Відповідно до ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки рішення суду першої інстанції скасовано, та ухвалено нове, тому апеляційний суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат.
Так як апеляційну скаргу задоволено, а у позові відмовлено, тому з позивачки необхідно стягнути на користь Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1045, 50 грн., виходячи із ставок судового збору, які були чинними на момент подання позовної заяви, згідно положень Закону України «Про судовий збір» в чинній редакції.
Керуючись ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 390, 391 ЦПК України суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Заступника керівника Житомирської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради задовольнити.
Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 16 жовтня 2015 року скасувати та постановити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Житомирської обласної прокуратури судовий збір за подання апеляційної скарги 1045, 50 грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути  оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 26.02.2021.

Головуючий Судді