ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року	Львів	Справа № 380/3720/20 пров. № А/857/13166/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
головуючого судді –                                       Кушнерика М.П.
суддів –                                                            Пліша М.А., Курильця А.Р.;
за участю секретаря судового засідання –   Юник А.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року, прийняте суддею Качур Р.П. в місті Львові у справі №380/3720/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

                                                             ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просив визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №0122667-5206-1316 від 18.10.2019.
В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено з порушенням приписів п. 1.1 ст. 1, п.п. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12, п.п. 21.1.1 п. 21.1 ст. 21, п.п. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 Податкового кодексу України та норм Закону України “Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності”. Вважає, що відповідачем безпідставно застосовано ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у розмірі 37,23 грн.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада                  2020 року, позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0122667-5206-1316 від 18.10.2019 у сумі 8216 (вісім тисяч двісті шістнадцять) гривень 83 коп.
Головне управління ДПС у Львівській області подало апеляційну скаргу, з підстав помилкового застосування норм матеріального та процесуального права та неповного з`ясування обставин справи.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказано на те, що при прийнятті рішення судом першої інстанції не взято до уваги, що обов`язком платника податків є своєчасна та в повному обсязі сплата податків в тому числі на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, також не взято до уваги що ставка податку по рішенням Городоцької міської ради № 2290 від 28.01.2015 року та № 241 від 17.05.2016 року встановлено в розмірі-1%.
Крім цього, зазначено, що рішенням Городоцької міської ради № 902 від 23.06.2017 (оприлюднено - 01.07.2017) не містить додатків з ставкою податку на нерухоме майно, відмінне від -земельної ділянки.
В підсумку покликається на постанову Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №820/3556/17.
Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області просить залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2020 року у справі №380/3720/20 залишити без змін. Просить розглядати апеляційну скаргу відповідача без його участі. Поряд з цим зазначає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а судом першої інстанції повно та об`єктивно з`ясовано всі обставини справи.
Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, який просить задоволити апеляційну скаргу, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з таких підстав.
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 214370526 від 30.06.2020 у власності ОСОБА_1 перебуває нежитлове приміщення (розмір частки 1/2) загальною площею 363,3 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .
Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 0122667-5206-1316 від 18.10.2019, відповідно до якого згідно з підп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 Податкового кодексу України та відповідно до підп. 266.7.2 п. 267.2 ст. 267 ПК України позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачуваний фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за податкові періоди: 2017 рік - 1454,00 грн; 2018 рік - 6762,83 (а.с. 8).
ОСОБА_1 31.03.2020 звернувся до Головного управління ДПС України у Львівській області із вимогою про скасування податкового повідомлення-рішення (а.с. 13, 14), однак листом за вих. № 1558/10/08.1-03 від 07.04.2020 (а.с. 15, 16) позивачу відмовлено у задоволенні його вимог.
Вважаючи прийняте Головним управлінням ДПС у Львівській області податкове повідомлення-рішення № 0122667-5206-1316 від 18.10.2019 протиправним, позивач з вернувся з позовом до суду про його скасування.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення та визначення позивачу грошового зобов`язання за платежем: податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, 2018 роки.
Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка.
При цьому відповідно до пункту “є” підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема, виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.
Підпунктом 266.3.1, 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України передбачено, що базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток. База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.
Відповідно до підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної або міської ради в залежності від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 2 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 кв. метр бази оподаткування.
Підпункт 12.3.4. пункту 12.3 статті 12 ПК України (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Підпунктом 12.3.5 пункту 12.3 статті 12 ПК України (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що у разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.
Відповідно до підпункту 4.1.9 пункту 4.1 статті 4 ПК України податкове законодавство ґрунтується на принципі стабільності відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
В даному випадку при визначенні розміру ставки податку на нерухоме майно       ОСОБА_1 за 2017, 2018 роки, відмінне від земельної ділянки, відповідач керувався рішенням Городоцької міської ради Львівської області “Про внесення змін до рішення Городоцької міської ради № 2290 від 28.01.2015 “Про затвердження податку на майно в м.Городок Львівської області”” № 214 від 17.05.2016. Вказане рішення оприлюднено на офіційному веб-сайті Городоцької міської ради Львівської області 08.10.2016, що не заперечується сторонами.
Отже, з врахуванням наведених законодавчих норм застосування контролюючим органом положень ПК України щодо оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, може мати місце не раніше наступного бюджетного періоду, тобто не раніше 2018 року.
При визначенні за 2017 рік позивачу ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Головне управління ДПС у Львівській області не могло брати за основу рішення ставку, встановлену рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 214 від 17.05.2016 (зважаючи на порушення строків оприлюднення останнього), відтак такий податок мав справлятися виходячи з норм Податкового кодексу України із застосуванням його мінімальних ставок.
Поряд з цим, як вірно зазначено судом першої інстанції, рішенням Городоцької міської ради Львівської області № 214 від 17.05.2016 також не могло застосовуватися і для визначення ставки податку за 2018 рік, оскільки в матеріалах справи міститься копія рішення Городоцької міської ради Львівської області “Про внесення змін до деяких рішень сесії Городоцької міської ради Львівської області щодо збалансованості міського бюджету м.Городка на 2018 рік” № 902 від 23.06.2017 (оприлюднено на офіційному веб-сайті Городоцької міської ради Львівської області до 01.07.2017), яким внесено зміни до рішення “Про затвердження податку на майно в м. Городок Львівської області” № 2290 від 28.01.2015, зокрема до додатка № 1 “Положення про податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки” розділ 6 “Ставка податку” п. 6.2 “Календарний рік з 1 січня по                 31 грудня 2018 року”. Пунктом другим рішення № 902 від 23.06.2017 також встановлено, що його норми починають діяти з 1 січня по 31 грудня 2018 року. Відтак із прийняттям та офіційним оприлюдненням рішення Городоцької міської ради Львівської області № 902 від 23.06.2017 при визначенні за 2018 рік ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, контролюючий орган не міг застосовувати рішення Городоцької міської ради № 214 від 17.05.2016.
Відповідно до пп. 266.7.2 п. 266.7 ст. 266 ПК України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).
Згідно з пп. 266.10.2 п. 266.10 ст. 266 ПК України у разі якщо контролюючий орган не надіслав (не вручив) податкове/податкові повідомлення-рішення у строки, встановлені підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 цієї статті, фізичні особи звільняються від відповідальності, передбаченої цим Кодексом за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання.
Так, оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 0122667-5206-1316 прийнято 18.10.2019, а отримано позивачем на початку грудня про що ним зазначено у поданій позовній заяві, що також беззаперечно вказує на порушенням податковим органом строку надсилання та вручення такого рішення.
Відносно покликань скаржника в його апеляційній скарзі на постанову Верховного Суду від 17.02.2020 у справі №820/3556/17 слід зазначити, що такі не беруться до уваги апеляційним судом, оскільки у даній постанові предметом спору були інші правовідносини, а саме вирішувалось питання правомірності застосування до власника об`єкту нежитлової нерухомості підпункту «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, коли таке приміщення не використовується за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).
Враховуючи встановленні обставини справи та норми чинного законодавства колегія суддів прийшла до неспростовного переконання, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 0122667-5206-1316 від 18.10.2019 у сумі 8216 (вісім тисяч двісті шістнадцять) гривень 83 коп.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.
Керуючись ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області – залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня     2020 року в справі №380/3720/20 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених                              п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	М. А. Пліш 	
 	 	А. Р. Курилець  	
Повне судове рішення складено 08 лютого 2021 року