УХВАЛА

18 січня 2021 року  
Київ
справа №360/1874/20
адміністративне провадження №К/9901/27389/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Мацедонської В.Е., 
суддів - Данилевич Н.А., Кашпур О.В., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області 
на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року
у справі №360/1874/20 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Луганського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Луганській області, у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби 30 вересня 2019 року;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2016-2019 роки.
Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 25 червня 2020 року у задоволенні позову - відмовлено повністю.
Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано та адміністративний позов задоволено повністю. 
Не погоджуючись із постановою суду апеляційної інстанції, відповідачем подано касаційну скаргу.
Ухвалою Верховного Суду від 12 листопада 2020 року касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області залишено без руху із наданням строку скаржнику для усунення недоліків шляхом подання до касаційного суду  документа про сплату судового збору у розмірі 1681 грн 60 коп.
27 листопада 2020 року Головним управлінням Національної поліції в Луганській області подано заяву про продовження строку на усунення недоліків.
Ухвалою Верховного Суду від 21 грудня 2020 року скаржнику продовжено строк на усунення недоліків касаційної скарги у частині сплати судового збору.
04 січня 2021 року скаржником подано заяву про усунення недоліків касаційної скарги та приєднання до матеріалів справи платіжного доручення про сплату судового збору №7056 від 24.12.2020 року.
Згідно даних з Єдиного державного реєстру судових рішень справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Водночас, у пункті 2 частини 5 статті 328 КАС України зазначено, що не підлягають не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:
а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;
б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;
в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;
г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.
На думку скаржника, касаційна скарга у цій справі стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, у зв`язку із тим, що є постанови Верховного Суду, які є протилежними за своєю правовою позицією у справах, предметом спору яких є виплата грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій. Таким чином, відсутня єдина правова позиція в цій категорії справ.
Підставою для відкриття касаційного провадження у справі №360/1874/20 є посилання у касаційній скарзі на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, згідно з яким суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.
Обґрунтовуючи посилання на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник зазначає, що суди першої та апеляційної інстанції при прийнятті рішення не врахували правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 13.06.2018 року у справі №545/1881/16. 
У вказаній постанові Верховним Судом було висловлено правовий висновок, який  сформульовано наступним чином: « 06 червня 2015 року набрав чинності Закон України від 14 травня 2015 року № 426-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», яким доповнено новою статтею 77-2 Кодекс законів про працю України та статтею 16-2 Закон України «Про відпустки», а також внесено зміни до п. 12 статті 12 та п. 17 статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Законом № 426-VІІІ встановлено, що учасникам бойових дій, інвалідам війни, статус яких визначений Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік. 
Належність певної відпустки до того чи іншого виду (щорічна, соціальна тощо) визначено статтею 4 Закону України «Про відпустки», а види відпусток, за які при звільненні виплачується компенсація у разі їх невикористання, статтею 24 зазначеного Закону.
У свою чергу, після введення додаткової оплачуваної відпустки окремим категоріям ветеранів війни жодних змін до цих статей Закону про відпустки не внесено. При цьому нову статтю віднесено до розділу III «Додаткові відпустки у зв`язку з навчанням. Творча відпустка. Відпустка для підготовки та участі в змаганнях», назву якого доповнили складовою «Додаткова відпустка окремим категоріям ветеранів війни». Отже, вказана вище додаткова відпустка не належить до щорічних.
Оскільки, вказана вище додаткова відпустка, що надається учасникам бойових дій та інвалідам війни, не належить до категорії щорічних, а отже, на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток (статті 10-12 Закону України «Про відпустки»). Ця відпустка надається за календарний рік незалежно від відпрацьованого часу та має бути використана працівником протягом календарного року.
Така відпустка не замінюється грошовою компенсацією та у разі звільнення працівника, який має право на зазначену відпустку, за неї не виплачується грошова компенсація за дні невикористаної відпустки…».
Отже, на думку скаржника, компенсація за невикористані дні додаткової відпустки відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII законодавством не передбачена.
Такі висновки узгоджуються з наявною судовою практикою, викладеною у постановах Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.10.2019  у справі № 580/1706/19, Першого апеляційного адміністративного суду від 27.05.2020 у справі № 200/1175/20-а, від 26.05.2020  у справі № 200/1891/20-а, від 19.05.2020 у справі № 200/13401/19-а, від 12.05.2020  у справі № 200/12427/19-а, від 06.05.2020 у справі № 200/13835/19-а, від 06.05.2020  у справі № 200/602/20-а, від 05.05.2020 у справі № 200/13837/19-а, від 05.05.2020 у справі № 200/13348/19-а, у рішенні Луганського окружного адміністративного суду від 25.06.2020 у справі №360/1874/20.
Також скаржник звертає увагу суду, що додаткова відпустка, що надається учасникам бойових дій та інвалідам війни, не належить до категорії щорічних, а отже, на неї не поширюються норми, передбачені для щорічних відпусток (статті 10-12 Закону України "Про відпустки"). Ця відпустка надається за календарний рік незалежно від відпрацьованого часу та має бути використана працівником протягом календарного року. Така відпустка не замінюється грошовою компенсацією та у разі звільнення працівника, який має право на зазначену відпустку, за неї не виплачується грошова компенсація за дні невикористаної відпустки.
Отже, на думку відповідача, доводи суду апеляційної інстанції, що до спірних правовідносин повинні застосовуватися загальні приписи трудового законодавства, визначені КЗпП України та Законом України «Про відпустки», є помилковими, оскільки в даному випадку повинні застосовуватися норми спеціального законодавства.
Аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 06.02.2020 року у справі № 520/692/19, від 06.02.2020 у справі № 818/1276/17, а також у постанові від 16.04.2020 року у справі № 2а-5178/12/1470.
Проаналізувавши доводи касаційної скарги щодо підстав касаційного оскарження, визначених статтею 328 КАС України, суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі, оскільки вказані скаржником доводи є достатньо обґрунтованими та потребують перевірки.
Суд дійшов висновку про необхідність відкриття касаційного провадження у цій справі на підставі пункту 1 частини 4 статті 328 КАС України, а саме - неврахування судами першої та апеляційної інстанції при прийнятті рішення правової позиції Верховного Суду, викладених у постановах від 13.06.2018 року у справі №545/1881/16, № 520/692/19, від 06.02.2020 у справі № 818/1276/17, а також у постанові від 16.04.2020 року у справі № 2а-5178/12/1470.
Керуючись статтями 328-330, 334, 335, 338 КАС України, -
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2020 року у справі №360/1874/20.
Витребувати із Луганського окружного адміністративного суду справу №360/1874/20.
Надіслати учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів.
Встановити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач                                                                                                                                                                                   В.Е. Мацедонська

Судді                                                                                                                                                                                                                          Н.А. Данилевич

                                                                                                                        О.В. Кашпур