УХВАЛА

09 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 280/3286/19
адміністративне провадження № К/9901/4884/21
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Васильєвої І.А., перевіривши касаційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі №280/3286/19 за позовом Приватного акціонерного товариства «Електрометалургійний завод «Дніпроспецсталь»                       ім. А.М. Кузьміна» до Офісу великих платників податків ДПС, Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві про визнання бездіяльності протиправною, стягнення бюджетного відшкодування та пені,

УСТАНОВИВ:
15.02.2021 до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі №280/3286/19 (згідно з трек-номером поштового відправлення скаргу надіслано 12.02.2021).
При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.
Скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, мотивоване тим, що вперше касаційну скаргу було подано з дотриманням строків на касаційне оскарження. Ухвалою Верховного Суду від 03.11.2020 касаційну скаргу повернуто у зв`язку з невикладенням підстав касаційного оскарження. Повторно подану касаційну скаргу повернуто ухвалою Верховного Суду від 13.01.2021 у зв`язку з невикладенням підстав касаційного оскарження, передбачених частиною 4 статті 328 КАС України. Оскільки повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до Верховного Суду, касаційна скарга подається втретє.
Скаржником вказано, що підставою касаційного оскарження є пункт 2 частини 4 статті 328 КАС України, є необхідність відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах (п.200.23 ст.200 Податкового кодексу України, Порядку ведення Єдиного реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 №26, постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845), а саме постанови Верховного Суду від 04.02.2021 №К/9901/24450/20.
Верховний Суд зауважує, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини 4 статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції;           2) постанова Верховного Суду, у якій викладено висновок щодо правильного застосування норми права, від якого належить відступити; 3) вмотивоване обґрунтування необхідності такого відступу; 4) висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню цієї норми.
Скаржник вказує про необхідність відступлення від постанови Верховного Суду від 04.02.2021 №К/9901/24450/20, яка була прийнята через п`ять місяців після винесення оскаржуваної постанови, отже суд апеляційної інстанції ніяк не міг її врахувати. Крім того, податковим органом не надано вмотивованого обґрунтування необхідності такого відступу, не вказано висновок, який на думку скаржника відповідає правильному тлумаченню і застосуванню норми права.
Податковим органом не вказано конкретні норми вищевказаних постанов Кабінету Міністрів України, які, на його думку, були неправильно застосовані судами попередніх інстанцій, та не зазначено, як вони мають бути застосовані.
В оскаржуваній постанові від 01.09.2020 у справі №280/3286/19 суд апеляційної інстанції посилався на правову позицію Верховного Суду України (справа № 21-131а14), а також сталу практику Верховного Суду (зокрема, справи №№ 826/7380/15, 2140/1957/18, 816/3945/15, 804/17259/14, 540/269/19). При цьому податковим органом не наведено арґументованих доводів щодо спростування такої правової позиції.
Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи, цитування норм Податкового кодексу України, висловлення незгоди з судовими рішеннями у справі. Доводи скаржника, що наданий розрахунок не є належним та обґрунтованим і не може використовуватися для вирішення справи по суті, по суті є вимогою щодо необхідності переоцінки доказів, оцінка яким була надана судами попередніх інстанцій під час розгляду справи.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
При цьому, з урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08.02.2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Аналіз положень ст.328, ст.330 КАС України дає підстави для висновку, що у касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням з урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (ст. ст. 351-354 КАС України) з вказівкою на конкретні висновки суду, рішення якого оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом при прийнятті відповідного висновку. Скаржник повинен чітко обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
Отже, касаційна скарга повинна містити посилання на конкретні порушення відповідної норми (норм) права чи неправильність її (їх) застосування. Скаржник повинен зазначити конкретні порушення, що є підставами для скасування або зміни судового рішення (рішень), які, на його думку, допущені судом при його (їх) ухваленні, та навести аргументи в обґрунтування своєї позиції.
Отже, перевіркою змісту поданої у цій справі касаційної скарги встановлено, що у ній не викладені передбачені частиною 4 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку.
Пунктом 4 частини 5 статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Відповідно до вищенаведеного, керуючись статтями 328, 332, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Східного Міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 06.04.2020 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі №280/3286/19 повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя	І.А. Васильєва