У Х В А Л А 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
16 березня 2021 року                                                                              
м. Київ
 
Справа №367/3942/19
Провадження №51-1196ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду (далі – Суд):
 
головуюча                                        ОСОБА_1 ,
судді:                                                 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , 
 
розглянувши касаційну скаргу адвоката ОСОБА_4 - представника потерпілої ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня                          2020 року стосовно ОСОБА_6 ,
 
встановив:
 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 Кримінального Кодексу України (далі - КК України) та призначено йому покарання у виді трьох років обмеження волі.
Цивільний позов в частині завданої матеріальної шкоди задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 14 428 грн 38 коп.
Цивільний позов в частині завданої моральної шкоди задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 50 000 грн. 
Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року клопотання захисника обвинуваченого задоволено, вирок Ірпінського міського суду Київської області                       від 02 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_6 скасовано.
На підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України ОСОБА_6  звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 296 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито.
Як установлено судами, 17 жовтня 2017 року приблизно о 16:00 ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку за адресою: АДРЕСА_1 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з метою грубого порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, демонстративно зневажаючи норми моральності, публічно оголився та почав справляти природні потреби, тим самим проявив винятковий цинізм.
В цей час, повз ОСОБА_6 проходила ОСОБА_5 , яка зробила йому зауваження, тоді ОСОБА_6 , гучно висловлюючи нецензурні образи в сторону ОСОБА_5 , підбіг до неї, перебуваючи в положенні стоячи обличчям напроти задньої частини тіла потерпілої ОСОБА_5 , лівою рукою схопив останню за волосся, а кулаком правої руки наніс три удари в ділянку потиличної частини голови потерпілої.
В цей час, потерпіла ОСОБА_5 повернулася обличчям до ОСОБА_6 , а він в свою чергу, не реагуючи на зауваження та прохання припинити свої дії, продовжуючи гучно висловлювати нецензурні образи в сторону ОСОБА_5 , наніс їй кулаком правої руки ще п`ять ударів в область обличчя.
Після чого, ОСОБА_5 вирвалася від ОСОБА_6 та забігла до кіоску, який знаходиться напроти будинку за вказаною адресою, де зачинилася зсередини, а ОСОБА_6 , продовжуючи гучно висловлювати нецензурні образи в сторону ОСОБА_5 , почав її наздоганяти та бити кулаками по дверях та вітринах вказаного кіоску.
Внаслідок вказаних ударів в область потиличної частини голови та обличчя, ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми ділянки лівої щоки, садна правої щоки, підшкірної гематоми тім`яно-потиличної ділянки праворуч, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
 
Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_4 викладено вимогу про скасування вказаного судового рішення та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.
На обґрунтування своїх доводів адвокат ОСОБА_4 посилається на те, що   ОСОБА_7  умисно затягував судовий розгляд вказаного кримінального провадження, не підтверджував належним чином поважність підстав свого неприбуття до суду; щодо заявленого ним та вирішеного судом першої інстанції цивільного позову не прийнято жодного процесуального рішення.
 
Мотиви Суду
 
Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, долучені до неї копії судових рішень, дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження на підставі                  п. 2 ч. 2 ст. 428 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України)з огляду на таке.
Згідно з ч.1 ст.433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Висновки суду про винуватість та кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.296КК України у касаційній скарзі не оспорюються.
Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який перебачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, і до набрання вироком законної сили минуло три роки.
За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов:
1) вчинення особою злочину; 2) з дня вчинення злочину до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 1 ст. 49 КК України строки давності; 3) особа не ухилялася від досудового слідства або суду; 4) особа до закінчення зазначених у ч.1 ст.49 КК України строків не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого злочину.
Звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.
Відтак, суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження на такій підставі, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.
Отже, суд може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності із закриттям кримінального провадження як під час підготовчого судового засідання, так і в ході судового розгляду в загальному порядку, керуючись положеннями ст.49 КК України.
Як зазначив апеляційний суд, санкція ч.1 ст. 296 КК України передбачає максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років, тобто діяння є кримінальним проступком, і судом першої інстанції ОСОБА_6 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 296 КК України, за дії, що мали місце 17 жовтня 2017 року, тобто на час його перегляду в апеляційному порядку минуло три роки з дня його вчинення.
Тому суд апеляційної інстанціїухвалою від 03 грудня 2020 року закрив кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 та звільнив його від кримінальної відповідальності, з чим погоджується суд касаційної інстанції.
Щодо доводів представника потерпілої - адвоката ОСОБА_4 про умисне затягування ОСОБА_6 судового розгляду кримінального провадження та неприбуття до суду без поважних причин, що призвели до спливу строків давності, то вони є неспроможними, оскільки до касаційної скарги не додано жодних підтверджуючих даних про те, що  ОСОБА_6 ухилявся від суду, зокрема що його було оголошено в розшук та судове провадження з цих підстав зупинялося.
Що стосується доводів адвоката ОСОБА_4 - представника потерпілої  ОСОБА_5 про те, що закриття провадження негативно вплинуло на розгляд його цивільного позову, то вони є необґрунтованими.
Частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. 
Як убачається зі змісту вироку Ірпінського міського суду Київської області від              02 грудня 2019 року, заявлений потерпілою цивільний позов був вирішений судом першої інстанції. 
Під час апеляційного розгляду було задоволено клопотання захисника обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності останнього в зв`язку із закінченням строків давності та вирок Ірпінського міського суду Київської області від 02 грудня 2019 року скасовано, а кримінальне провадження закрито.
Оскільки нормами КПК України не передбачено вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні під час закриття провадження у справі, суд апеляційної інстанції таке питання не вирішував.
Слід зазначити, що звільнення особи від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав не позбавляє потерпілого права на вирішення цивільного позову в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, доводи касаційної скарги про істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є безпідставними.
Інших доводів, які б свідчили про істотне порушення норм матеріального чи процесуального права, що були б підставами для скасування судового рішення, у касаційній скарзі не наведено.
Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст.419 КПК України.
Ураховуючи наведене, обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих до неї копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Відповідно до п. 2 ч.2 ст.428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Верховний Суд
 
п о с т а н о в и в:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката ОСОБА_4 - представника потерпілої ОСОБА_5 , на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_6 .
 
Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.
 
Судді:

 
ОСОБА_1                            ОСОБА_2                                  ОСОБА_3