УХВАЛА

05 лютого 2021 року 
м. Київ

Справа №  914/208/17 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Малашенкової Т.М. (головуючий), Бенедисюка І.М., Булгакової І.В.

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна клініка відновного лікування» (далі - ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», заявник)
про виправлення описки в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2020

у справі № 914/208/17
за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі Філії Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в місті Львові
до ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування»
про стягнення 8 240 982 ,20 долара США,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» 18.01.2021 (згідно з поштовими відмітками на конверті) звернулося до Верховного Суду із заявою про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 914/208/17, якою відмовлено заявнику у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 26.10.2020 у справі № 914/208/17.

Вказана заява ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» мотивована тим, що суд касаційної інстанції допустив описку у відмінюванні порядкового номеру абзацу описової частини, а саме замість «дев`ятнадцятому абзацах» вказав «дев`ятнадцяту абзацах».

Дослідивши зміст поданої заяви ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №  914/208/17 у контексті статей 43, 233, 234, 243, 286 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та з огляду на електронні примірники судових рішень у цій справі та інших матеріалів у сукупності з діями ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» у цій справі, дійшов до висновку про залишення її без розгляду, з огляду на таке.

Частина перша статті 243 ГПК України визначає порядок виправлення описок та арифметичних помилок, допущених в рішенні чи ухвалі суду, що може здійснюватися судом з власної ініціативи або за заявою учасників справи шляхом винесення ухвали.

Вирішуючи питання про виправлення описок/арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо) або мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту рішення).

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Особливо це стосується резолютивної частини рішення. В резолютивній частині будь-яка описка має істотне значення, оскільки вона може утруднити виконання рішення.

Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: помилкове розташування розділових знаків, вживання відмінків слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.
Суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду в ухвалі від 27.05.2020 у справі № 904/10956/16 зроблено висновок щодо змісту статті 243 ГПК України, зокрема правила цієї статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. При цьому опискою визнається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання. Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання.

Аналогічна правова позиція є усталеною, послідовною та викладеною в низці ухвал Верховного Суду, зокрема, але не виключно в ухвалах: від 02.12.2020 у справі                                    № 908/219/20; від 25.05.2020 у справі № 910/2650/19; від 17.01.2019 у справі                                  № 910/3965/18; від 18.12.2019 у справі № 910/17075/18; від 31.10.2019 у справі                          № 908/1855/19; від 27.08.2019 у справі № 903/77/17; від 03.06.2019 у справі                                   № 916/457/15-г.

Верховний Суд також виходить з того, що комп`ютерна програма "Діловодство спеціалізованого суду" передбачає доступ до єдиної системи діловодства спеціалізованого суду, що забезпечує можливість отримання касаційним судом електронних копій судових рішень наявних у програмі "Діловодство спеціалізованого суду" (ДСС), які підписані електронним цифровим підписом суддів, а також, з того, що судові рішення розміщені і Єдиному державному реєстрі судових рішень. З огляду на таке, Верховний Суд зазначає, що зі змісту ухвали Верховного Суду від 30.11.2020 у цій же справі № 914/208/17 за заявою ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» щодо виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 26.10.2020 у справі № 914/208/17 чітко і однозначно вказано, що: «не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття: помилкове розташування розділових знаків, вживання відмінків слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо».

Колегія суддів зазначає, що вживання відмінку слова «дев`ятнадцяту» про яке зазначено у заяві, не призводить до неправильного сприйняття викладеного тексту, а навпаки є очевидним та не викликає розумних сумнівів щодо його застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, зазначена відмінність є нічим іншим як зазначенням відмінку слова, що не є опискою у розумінні статті 243 ГПК України, яка потребує виправлення.

Разом з тим, Суд вважає за необхідне зазначити, що ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» неодноразово зверталося до Касаційного господарського суду у складі Верховного суду з численними касаційними скаргами/заявами на такі судові рішення у даній справі, як-то:
- постанову Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2017;
- ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 14.11.2018 про відмову ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі                     № 914/208/17;
- ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 09.01.2019 про відмову ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» у задоволенні заяви про роз`яснення постанови Львівського апеляційного господарського суду від 14.12.2017 у справі                        № 914/208/17;
- ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 про відмову у прийнятті до розгляду заяви ТОВ  «Міжнародна клініка відновного лікування» про роз`яснення постанови Західного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 року у справі № 914/208/17;
- ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 10.07.2019 про відмову у прийнятті до розгляду заяви ТОВ  «Міжнародна клініка відновного лікування» про роз`яснення ухвали Західного апеляційного господарського суду від 06.06.2019 року у справі № 914/208/17;
- ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 про виправлення описки у резолютивній частині ухвали Західного апеляційного господарського суду від 25.10.2019 у справі № 914/208/17;
- ухвалу Господарського суду Львівської області від 31.03.2020 про поновлення провадження у справі для розгляду заяви про відвід та відмову у задоволенні заяви ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» про відвід судді Кітаєвої С.Б. від розгляду справи №  914/208/17;
- постанову Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2020;
- ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 16.10.2020 про відмову у задоволенні заяви ТОВ  «Міжнародна клініка відновного лікування» про роз`яснення постанови Західного апеляційного господарського суду від 24.09.2019 у справі   № 914/208/17.

Також слід вказати, що ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» крім численних касаційних скарг, зверталося до суду касаційної інстанції із заявами про роз`яснення постанов Верховного Суду від 11.04.2019, від 28.11.2019, від 26.06.2018 та заявою про виправлення описки в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.10.2020.

Вкотре, як зазначалось вище, 18.01.2021 ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» звернулося до Верховного Суду із заявою про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 914/208/17, проте, Судом встановлено, що зазначені у вищевказаній заяві підстави не є опискою, враховуючи приписи статті 243 ГПК України.
Верховний Суд звертає увагу, що процесуальним законом вимагається та забезпечується належна поведінка сторони в господарському суді, що також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду. Адже, правовідносини суду з кожним учасником процесу підпорядковані досягненню головної мети - ухваленню законного та обґрунтованого рішення, а також створенню особам, що беруть участь у справі, процесуальних умов для забезпечення захисту їх прав і так само прав та інтересів інших осіб.

Згідно з частиною першою статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання  процесуальними правами не допускається.

Верховний Суд наголошує, що господарський процесуальний обов`язок сторони - це належна поведінка сторони в господарському судочинстві, що вимагається та забезпечується процесуальним законом, а також кореспондує суб`єктивному процесуальному праву суду.

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання  правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17).

Залежно від конкретних обставин справи суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню господарського судочинства, зокрема: подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, спрямованих на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення (пункт 1 частини другої статті 43 ГПК України).

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що це - роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (див. рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02.12.2010), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення названого Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20.01.2011).

Подана 18.01.2021 до Верховного Суду заява ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування», мотивована тим, що суд допустив описку у відмінюванні порядкового номеру абзацу описової частини, а саме замість «дев`ятнадцятому абзацах» вказав «дев`ятнадцяту абзацах». Однак, як зазначалось вище, зазначення відмінку слова не є опискою у розумінні статті 243 ГПК України. 

На підставі вказаній у цій ухвалі нормах права та з вищевказаних міркувань, Верховний Суд, сприймаючи до уваги право сторони на подання заяви про виправлення описки у судовому рішенні, ураховуючи зазначені вище конкретні дії сторони у цій справі, з однієї сторони, беручи до уваги правові позиції Верховного Суду, практику Європейського суду з прав людини, з іншої сторони, з метою забезпечення належного балансу між належною реалізацією процесуальних прав учасника у справі та метою і завданням господарського судочинства, доходить висновку, що ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» надає своїм діям певну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право, зокрема щодо необхідності сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. 

Відтак, подання очевидно необґрунтованої заяви про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30.11.2020 є нічим іншим як спробою затягнути розгляд судової справи, внаслідок чого будуть порушені завдання та основні засади господарського судочинства. 

Відповідно до частини третьої статті 43 ГПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Статтею 131 ГПК України передбачено, що заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених в суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства. Заходи процесуального примусу застосовуються судом шляхом постановлення ухвали.

За таких обставин, подання ТОВ «Міжнародна клініка відновного лікування» заяви про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №914/208/17 Суд визнає зловживанням процесуальними правами, що спрямоване на свідоме, невиправдане затягування судового процесу, яке можна кваліфікувати через критерій відсутності серйозного законного інтересу, тобто легітимного прагнення до отримання певних переваг, передбачених процесуальним законом.

Керуючись статтями 43, 131, 234, 235, 243, 314 Господарського процесуального кодексу України, Касаційний господарський суд

У Х В А Л И В:

1.  Визнати подання заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна клініка відновного лікування» про виправлення описки в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі № 914/208/17 зловживанням процесуальними правами.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Міжнародна клініка відновного лікування» про виправлення описки в ухвалі Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 30.11.2020 у справі №  914/208/17 повернути заявнику залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                          Т. Малашенкова
Суддя                                                                                          І. Бенедисюк
Суддя                                                                                          І. Булгакова