ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 1.380.2019.002437
адміністративне провадження № К/9901/9046/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Стеценка С.Г.,
суддів: Стрелець Т.Г.,  Тацій Л.В., 
розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку адміністративну справу № 1.380.2019.002437
за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради
до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_2 
про демонтаж тимчасової споруди
за касаційною скаргою Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року (головуючий суддя: Гулкевич І.З.) та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року (колегія у складі: головуючого судді Носа С. П., суддів Кухтея Р. В., Шевчук С.М.), -
В С Т А Н О В И В:
ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. У травні 2019 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_2 , в якому просив: зобов`язати Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 демонтувати самочинно встановлену тимчасову споруду на АДРЕСА_1 .
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року, залишеною без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі задоволено, закрито провадження в адміністративній справі. 
3. Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що у даному випадку позов пред`явлено з підстав порушення ФОП ОСОБА_1 правил розміщення тимчасових споруд. Тобто в учасників правовідносин є майновий інтерес: у одного зберегти об`єкт самочинного будівництва і юридично визнати право на нього, у суб`єкта владних повноважень знищити у законний спосіб об`єкт як такий, що порушує інтерес суб`єкта владних повноважень. Таким чином, спір за позовом Личаківської районної адміністрації про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки цей спір не стосується захисту прав, свобод та інтересів у сфері публічно-правових відносин, а пов`язаний з вирішенням питання щодо речового права. Відтак, його розгляд не належить до юрисдикції адміністративних судів.
Короткий зміст вимог касаційної скарги
4. У березні 2020 року Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року, в якій просила суд скасувати вказані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
5. В обґрунтування касаційної скарги скаржник посилається на те, що Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради наділена контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста Львова (Личаківський район міста Львова), приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою. Таким чином, спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень функцій у сфері благоустрою (зокрема, відновлення благоустрою шляхом демонтажу елементів благоустрою) є публічно-правовими й мають розглядатися в порядку адміністративного судочинства.
ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ ТА КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
6.  30 березня 2020 року в автоматизованій системі документообігу Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зареєстровано вказану касаційну скаргу.
7. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 березня 2020 року визначено колегію суддів для розгляду касаційної скарги у складі судді-доповідача: Стеценка С.Г., суддів: Стрелець Т.Г., Тацій Л.В.
8. Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2020 року касаційну скаргу позивача залишено без руху та надано строк для усунення недоліків шляхом надання квитанції про сплату судового збору. 
9. Скаржником вимоги ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху виконано та усунуто зазначені в ній недоліки. 
10. Ухвалою Верховного Суду від 12 травня 2020 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Личаківської районної адміністрації Львіської міської ради на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року у справі № 1.380.2019.002437 за позовом Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , треті особи: Львівська міська рада, ОСОБА_2 про демонтаж тимчасової споруди. 
11. Ухвалою Верховного Суду від 03 березня 2021 року закінчено підготовку справи до касаційного розгляду і, враховуючи приписи пункту 3 частини першої статті 345 КАС України, постановлено здійснювати такий в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами з 04 березня 2021 року.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
12. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
13. Згідно із частиною 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
14. На підставі пункту 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України  суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
15. Пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
16. Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.
17. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.
18. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.
19. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
20. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
21. Верховним Судом в ухвалі від 19 квітня 2018 року у справі №9901/415/18 зроблено висновок, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень саме управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджуваних порушень прав чи інтересів.
22. Як встановлено судами попередніх інстанцій, на АДРЕСА_1 знаходиться тимчасова споруда, яка належить ФОП ОСОБА_1 .
23. Згідно ухвали Львівської міської ради від 02 березня 2017 року№1568 "Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова" (із змінами від 04 квітня 2019 року), тимчасова споруда ФОП ОСОБА_1 , розміщена за адресою АДРЕСА_1 , не увійшла у Комплексну схему розміщення тимчасових споруд як частина Програми комплексного благоустрою міста.
24. Відповідно до листа Управління комунальної власності від 26 липня 2018 року №4-2302-1518 за ФОП ОСОБА_1 не обліковується укладення договору оренди конструктивних елементів благоустрою. Договір оренди з ФОП ОСОБА_1 не укладався, паспорт прив`язки тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності на АДРЕСА_1 відсутній.
25. 29 листопада 2018 року постановою №213 адміністративної комісії при Личаківській адміністрації Львівської міської ради ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за самочинне встановлення тимчасової споруди на АДРЕСА_1 .
26. Також Личаківською районною адміністраціє Львівської міської ради прийнято розпорядження №12 від 15 січня 2019 року "Про демонтаж тимчасової споруди на АДРЕСА_1 ", яким зобов`язано ФОП ОСОБА_1 добровільно демонтувати за власні кошти самочинно встановлено тимчасову споруду розміром 6,8*5,2 на АДРЕСА_1 у термін до одного місяця з дня видачі розпорядження.
27. Згідно з актом обстеження від 01 березня 2019 року вимоги розпорядження районної адміністрації №12 від 15 січня 2019 року ФОП ОСОБА_1 не виконано, тимчасову споруду не демонтовано.
28. Закон України «Про благоустрій населених пунктів» визначає правові, економічні, екологічні, соціальні та організаційні засади благоустрою населених пунктів і спрямований на створення умов, сприятливих для життєдіяльності людини.
29. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить, зокрема, затвердження правил благоустрою територій населених пунктів. До повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, забезпечення виконання місцевих програм та здійснення заходів з благоустрою населених пунктів; здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
30. У силу статті 12 Закон України «Про благоустрій населених пунктів» суб`єктами у сфері благоустрою населених пунктів є органи державної влади та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, органи самоорганізації населення, громадяни.
31. У відповідності до статті 34 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила благоустрою території населеного пункту - це нормативно-правовий акт, яким установлюються вимоги щодо благоустрою території населеного пункту. Правила включають, зокрема, порядок здійснення благоустрою та утримання територій об`єктів благоустрою; порядок розміщення малих архітектурних форм; порядок здійснення самоврядного контролю у сфері благоустрою населених пунктів.
32. Частиною першою статті 40 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів здійснюється сільськими, селищними, міськими радами та їх виконавчими органами.
33. Таким чином, Закон України «Про благоустрій населених пунктів» наділяє повноваженнями міські ради та їх виконавчі органи здійснювати самоврядний контроль у сфері благоустрою населених пунктів.
34. У розумінні Закону України «Про благоустрій населених пунктів» дії з демонтажу елементів благоустрою є заходами з відновлення благоустрою населеного пункту (демонтаж - це роботи щодо відновлення об`єкту благоустрою території).
35. З огляду на викладене вище, Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради наділена контролюючими повноваженнями та здійснює владні управлінські функції у сфері благоустрою міста, приймає рішення про демонтаж та вживає заходи із демонтажу елементів благоустрою.
36. Відповідно до наведених приписів законодавства, спори щодо виконання суб`єктами владних повноважень функцій у сфері благоустрою (зокрема, відновлення благоустрою шляхом демонтажу елементів благоустрою) є публічно-правовими й мають розглядатись в порядку адміністративного судочинства. 
37. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 914/1092/18.
38. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку щодо закриття провадження у справі, у зв`язку з неналежністю справи до юрисдикції адміністративних судів.
39. Відповідно до ч. 1, 4  ст. 353 КАС України  підставою для скасування ухвали судів першої та (або) апеляційної інстанції і направлення справи для продовження розгляду є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.
Справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.
40. За таких обставин ухвала Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Керуючись статтями 345, 353, 356 КАС України, суд,
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити.
Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2019 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2020 року скасувати, а справу направити до Львівського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді	С.Г. Стеценко Т.Г. Стрелець   Л.В. Тацій