ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

17 березня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/4016/20	
Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі: 
головуючої судді:  Шевчук О.А.
суддів: Бойка А.В. ,  Федусика А.Г. 

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, ухвалене в письмовому провадженні в м. Миколаєві, по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до   Миколаївського міського центру зайнятості про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, - 

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просив визнати протиправною бездіяльність Миколаївського міського центру зайнятості щодо ненадання відповіді на звернення; зобов`язати Миколаївський міський центр зайнятості надати ОСОБА_1 відповідь на звернення.             
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач не надав позивачу відповідь за запит про публічну інформацію.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погоджуючись з таким рішенням, позивач надав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Доводами апеляційної скарги зазначено, що доводи відповідача є безпідставними, так як правова позиція останнього заснована на помилковому тлумаченні норм чинного законодавства. 15.09.2020 р. відповідач не надав відповідь на заяву позивача у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що за своєю природою запит ОСОБА_1 не є запитом про надання доступу до публічної інформації, як правильно відмітив суд першої інстанції у рішенні, що оскаржується. Разом з тим, було прийнято рішення розглянути його запит у якомога більш стислі строки. Зокрема, 15.09.2020р., як вказує відповідач, ними було направлено поштою лист № 1879/2-20М,  до якого серед іншого було долучено акт № 556 від 17.08.2020. Хоча позивач не просив надіслати йому відповідь на лист електронною поштою, сканована копія згаданого листа без додатків була надіслана йому на e-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 (з метою поінформувати ОСОБА_1 про те, що відповідь йому вже надана, і, серед, іншого, запобігти безпредметним позовам) із приміткою, що «відповідь на Ваші запити із додатками на паперових носіях буде          надіслано          «Укрпоштою», що підтверджується скриншотом листування, наданим позивачем. Відповідач зазначає, що 16.09.2020 у відповідь на одне з численних звернень ОСОБА_1 ними була написана порада позивачу дочекатись документів на паперових носіях. Відповідно          до даних тренінгу АТ «Укрпошта» відправлення № 5400141527327, яким було відправлено запитувану інформацію, вручено 21.09.2020 о 10:45:00. На думку відповідача, доводи апелянта в цілому зводяться до незгоди із рішенням суду першої інстанції. З огляду на зазначене, відповідач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Згідно з ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що   10.09.2020 позивач звернувся до відповідача з запитом про надання публічної інформації, в якому просив в строк не більше 5 робочих днів за законодавством надати належним чином завірену копію Акту розслідування страхових випадків № 556 від 17.08.2020 року у частині що стосувалася ОСОБА_1 , а також копії документації по намаганню будь-якої посадової особи Миколаївського міського центру зайнятості отримати пояснення та надані запити з цього приводу до ОСОБА_1 по начебто незаконно отриманій допомозі по безробіттю з дня реєстрації у статусі безробітного.
Листом від 15.09.2020 № 1879/2-20м відповідач повідомив позивачу, що відповідно до п. 4 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого спільним  наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 № 60/62  та  постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 № 7-1  (далі - Порядок № 60/62) було проведено звірку даних центру зайнятості із даними Пенсійного фонду України та виявлено, що під час реєстрації в центрі зайнятості ОСОБА_1 надано недостовірну інформацію щодо статті звільнення з останнього робочого місця.
Згідно із п. 5 Порядку № 60/62 за результатами звірки або перевірки оформлено акт № 556 від 17.08.2020, який підписаний посадовими особами, що її проводили.
Відповідно до норм п. 5 Порядку № 60/62 у разі встановлення недостовірності даних, на підставі яких особі надано статус безробітної та право на виплату матеріального забезпечення, особа ознайомлюється з актом, про що засвідчує власним підписом. У разі відмови  особи підписати акт про це робиться відповідна відмітка спеціалістом центру зайнятості. Також повідомлено, що допомога по безробіттю була перерахована двома платежами, а саме: 23.07.2020 було перераховано кошти в сумі 96,77 грн. та 05.08.2020 було перераховано кошти в сумі 225,81 грн. на розрахунковий рахунок.
Зазначений лист разом із Актом № 556 від 17.08.2020 направлений на адресу позивача 15.09.2020, що підтверджується копією фіскального чеку АТ «Укрпошта» (а.с. 31). Також зазначена відповідь направлена позивачу електронною поштою, що підтверджується скриншотом (а.с. 32).
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що 10.09.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою, 15.09.2020 відповідач надав відповідь на заяву, тобто у строк, визначений  ЗУ "Про звернення громадян", тому підстави для задоволення позову відсутні.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.
Відповідно до  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до  ст.40 Конституції України  держава гарантує, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.
Статтею 1 Закону України "Про інформацію"  передбачено, що інформація - будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді.
Відповідно до ст. 2 Закону України "Про інформацію" основними принципами інформаційних відносин є: гарантованість права на інформацію; відкритість, доступність інформації, свобода обміну інформацією; достовірність і повнота інформації; свобода вираження поглядів і переконань; правомірність одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації; захищеність особи від втручання в її особисте та сімейне життя.
Згідно  статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Статтею 5 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  встановлено, що доступ до інформації забезпечується шляхом: 1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом; 2) надання інформації за запитами на інформацію.
Стаття 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  встановлює, що під запитом на інформацію розуміється, прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Стаття 20 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  передбачає, що розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту; у разі якщо запит на інформацію стосується інформації, необхідної для захисту життя чи свободи особи, щодо стану довкілля, якості харчових продуктів і предметів побуту, аварій, катастроф, небезпечних природних явищ та інших надзвичайних подій, що сталися або можуть статись і загрожують безпеці громадян, відповідь має бути надана не пізніше 48 годин з дня отримання запиту; клопотання про термінове опрацювання запиту має бути обґрунтованим; у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Частина 1  статті 21 Закону України «Про доступ до публічної інформації»  встановлює, що інформація на запит надається безкоштовно.
Відповідно до  ст.1 Закону України «Про звернення громадян»  громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
Питання розгляду заяв (клопотань) врегульовано ст.15 Закону, відповідно до якої, органи державної влади, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
Згідно з ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» Під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
Відповідно до  ст. 15 Закону України "Про звернення громадян"  органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань),  зобов`язані  об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання,  повідомляти громадян про наслідки розгляду  заяв (клопотань).
Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.
Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Таким чином, обов`язковими умовами розгляду заяв (клопотань) є: 1) перевірка викладених фактів; 2) прийняття рішення про задоволення заяви (клопотання) чи її відмову; 3) у разі прийняття рішення про задоволення заяви (клопотання) забезпечити його виконання; 4) повідомити заявника про наслідки розгляду; 5) у разі прийняття рішення про відмову заяви (клопотання) повідомити заявнику мотиві такого рішення з посиланням на Закон; 6) у разі прийняття рішення про відмову заяви (клопотання) роз`яснити заявнику порядок оскарження прийнятого рішення.
Як встановлено судом першої інстанції  позивач звернувся до відповідача із запитом, в якому просив надати належним чином завірену копію Акту розслідування страхових випадків № 556 від 17.08.2020 року у частині, що стосувалася ОСОБА_1 , а також копії документації по намаганню будь-якої посадової особи Миколаївського міського центру зайнятості отримати пояснення та надані запити з цього приводу до ОСОБА_1 по начебто незаконно отриманій допомозі по безробіттю з дня реєстрації у статусі безробітного, тому запитувана позивачем інформація не є публічною в розумінні  Закону України "Про доступ до публічної інформації", а фактично є зверненням (заявою) про надання інформації згідно із  Законом України "Про звернення громадян".
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідно до  ст. 20 Закону України "Про звернення громадян", звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження.        
Крім того, колегія суддів зазначає, що в апеляційній скарзі не наведено мотивів неправомірності судового рішення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення Миколаївського окружного адміністративного суду ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається. 
Відповідно до ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року - залишити без змін.
Відповідно до ст. 329 КАС України постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя 	 	Шевчук О.А.	
Судді	    	Бойко А.В.    Федусик А.Г.