ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2021 року 
м. Київ
справа № 520/6912/2020
адміністративне провадження № К/9901/33766/20
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мельник-Томенко Ж. М.,
суддів - Жука А. В., Загороднюка А. Г.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом   ОСОБА_1 до Прокуратури Харківської області, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправними та скасування рішення та наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, провадження, провадження в якій відкрито 
за касаційною скаргою Офісу Генерального прокурора на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 (колегія суддів у складі: Григорова А. М., Подобайло З. Г., Чалого І. С.),
УСТАНОВИВ:
Обставини справи
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Прокуратури Харківської області, Офісу Генерального прокурора, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила: 
- визнати протиправними дії та скасувати рішення Другої кадрової комісії атестації прокурорів регіональних прокуратур від 09.04.2020 № 358 про неуспішне проходження прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів ОСОБА_1 за результатами складання іспиту у формі анонімного тестування на загальні здібності та навички з використанням комп`ютерної програми;
- визнати протиправними та скасувати наказ прокурора Харківської області Фільчакова О.  В. від 30.04.2020 № 859к про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів та органів прокуратури Харківської області на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру»;
- поновити ОСОБА_1 на відповідній посаді відділу організації прийому громадян, розгляду звернень та запитів та органів прокуратури Харківської області або іншу рівнозначну посаду в прокуратурі Харківської області (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) з 05.05.2020;
- стягнути з прокуратури Харківської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 05.05.2020 по дату винесення судового рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020 зупинено провадження по справі № 520/6912/2020.
Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора повернуто особі, яка її подала.
Суд апеляційної інстанції дійшов висновку повернути апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора у зв`язку з тим, що відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містять інформації щодо можливості Гудковим Д. В. здійснювати представництво Офісу Генерального прокурора. Також відсутні документи, які б свідчили про те, що Гудков Д. В. є особою, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва. Додана до апеляційної скарги копія довіреності Офісу Генерального прокурора дає право представнику відповідача Гудкову Д. В. здійснювати представництво Офісу Генерального прокурора, проте представляти інтереси Офісу Генерального прокурора, в судах, в даній справі, може лише адвокат або особа, яка діє відповідно до статуту, положення чи іншого акта, на підставі якого вона здійснює представництво юридичної особи у порядку її самопредставництва. Надана копія довіреності Офісу Генерального прокурора, з урахуванням положень статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), не свідчить про наявність у Гудкова Д. В. права здійснювати представництво суб`єкта владних повноважень по даній справі.
Провадження в суді касаційної інстанції.
Офіс Генерального прокурора, уважаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про повернення апеляційної скарги постановленою з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу.
У касаційній скарзі автор просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.
Скаржник стверджує, що надані ним документи на підтвердження його повноважень, а саме: копії довіреності, наказу про призначення його на посаду та Положення про Департамент представництва держави в суді Офісу Генерального прокурора є достатніми доказами наявності повноважень щодо оскарження судового рішення.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду ухвалою від 28.12.2020 відкрив касаційне провадження за скаргою Офісу Генерального прокурора на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020.
Позивач та Прокуратура Харківської області своїм правом подати відзив на касаційну скаргу не скористався, що відповідно до статті 338 КАС України не перешкоджає касаційному перегляду справи.
Ухвалою Верховного Суду від 22.03.2021 підготовчі дії закінчено, справу призначено до розгляду у порядку письмового провадження.
Норми права, якими керувався суд касаційної інстанції та висновки суду за результатами розгляду касаційної скарги
Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги, виходячи з меж касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, а також надаючи оцінку правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, виходить із такого.
Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 298 КАС України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.
Положеннями статті 131-2 Конституції України передбачено, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.
За змістом підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 01.01.2017; у судах апеляційної інстанції - з 01.01.2018; у судах першої інстанції - з 01.01.2019. Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюється з 01.01.2020. Представництво в суді у провадженнях, розпочатих до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», здійснюється за правилами, які діяли до набрання ним чинності, - до ухвалення у відповідних справах остаточних судових рішень, які не підлягають оскарженню.
Положенням частини п`ятої статті 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.
Відповідно до частини першої статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Отже, стаття 55 КАС України передбачає дві форми участі сторін в адміністративній справі, а саме: участь через представника (представництво) і особисту участь (самопредставництво).
З урахуванням положень Конституції України, з 01.01.2020 представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах здійснюється виключно прокурорами або адвокатами. Питання самопредставництва не закріплені в нормах Конституції України, але ці питання регламентовані положеннями відповідних кодексів.
Зокрема, частинами третьою та четвертою статті 55 КАС України передбачено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника. Держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.07.2010 у справі № 9901/39/20 зазначила, що з урахуванням положень статті 55 КАС України, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
Відповідно до статті 1 Закону України від 14.10.2014 № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон № 1697-VII) прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави.
Частиною першою статті 6 Закону № 1697-VII систему прокуратури України становлять: 1) Офіс Генерального прокурора; 2) обласні прокуратури; 3) окружні прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.
Відповідно до частини третьої статті 3 Закону № 1697-VII у структурі Офісу Генерального прокурора утворюються департаменти, управління, відділи, а також Генеральна інспекція. Управління та відділи можуть бути самостійними або входити до складу департаменту (управління). Положення про самостійні структурні підрозділи Офісу Генерального прокурора затверджуються Генеральним прокурором.
Наказом Генерального прокурора від 21.12.2019 № 99-щц у структурі Офісу Генерального прокурора створено Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, на який покладено повноваження щодо забезпечення участі в цивільних, адміністративних, господарських справах, у яких Офіс Генерального прокурора (Генеральну прокуратуру України) залучено як відповідача або третю особу.
Наказом Генерального прокурора від 27.07.2020 № 336 затверджено Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора (далі - Положення № 336).
Підпунктом 4.1.2 Положення № 336 передбачено, що Відділ представництва інтересів органів прокуратури забезпечує: участь у розгляді справ у цивільному, адміністративному та господарському судочинстві в порядку самопредставництва Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), посадових і службових осіб, які діють від його (її) імені, Генерального прокурора, які є стороною або третьою особою, у справах за позовами Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) як юридичної особи в судах усіх інстанцій, розташованих у місті Києві, та у розгляді Верховним Судом справ, у яких сторонами або третіми особами є органи прокуратури, їхні посадові і службові особи, що діють від імені органу прокуратури, зокрема участь у судових засіданнях, організацію, підготовку та подання у таких справах відзивів на позовні заяви, відповідей на відзиви, пояснень, заяв, клопотань, заперечень, апеляційних, касаційних скарг, інших процесуальних документів, реалізацію інших прав і обов`язків, передбачених законодавством про адміністративне, господарське, цивільне судочинство; участь у таких справах, що розглядаються судами першої та апеляційної інстанцій в інших регіонах, за дорученням керівництва Офісу Генерального прокурора; за узгодженням із самостійними структурними підрозділами Офісу Генерального прокурора організацію та підготовку документів реагування на судові рішення у справах, у яких Офіс Генерального прокурора (Генеральну прокуратуру України), посадових і службових осіб, що діють від його (її) імені, Генерального прокурора залучено до участі як відповідачів або третіх осіб, та у справах за позовами Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України) як юридичної особи (самопредставництво); взаємодію з обласними прокуратурами щодо представництва Офісу Генерального прокурора (Генеральної прокуратури України), посадових і службових осіб, що діють від його (її) імені, Генерального прокурора (самопредставництва) в цивільних, адміністративних, господарських справах у судах першої та апеляційної інстанцій, контроль за розглядом цих справ; своєчасну передачу судових рішень у справах зазначеної категорії, що набули законної сили, для організації їх виконання до відповідних самостійних структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора; направлення до обласних прокуратур повідомлень про результати розгляду справ Верховним Судом у разі забезпечення участі в їх розгляді працівниками Офісу Генерального прокурора.
Офісом Генерального прокурора 17.08.2020 подано апеляційну скаргу на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 28.07.2020. Вказану апеляційну скаргу підписано представником Офісу Генерального прокурора Гудковим Д. В. 
На підтвердження повноважень Гудков Д. В. надав копії довіреності та наказу Генерального прокурора від 27.07.2020 № 1897ц, яким Гудкова Д. В. призначено на посаду прокурора відділу представництва інтересів органів прокуратури першого управління Департаменту представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, наказу Генерального прокурора від 27.07.2020 № 336, яким затверджено Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора, Положення про Департамент представництва інтересів держави в суді Офісу Генерального прокурора та довіреності від 04.08.2020 № 15/1/2-594-20.
Колегія суддів уважає, що приписами Положення № 336 передбачено повноваження прокурорів відділу представництва інтересів органів прокуратури здійснювати самопредставництво Офісу Генерального прокурора в тому числі у спосіб підготовки та подання апеляційних скарг, що включає у себе право підписання таких апеляційних скарг, як складової частини у процесі оскарження судових рішень. 
Таким чином, вважати, що апеляційна скарга була підписана не уповноваженою на те особою, яка не мала право на її підписання не знайшло свого підтвердження.  
Оцінивши зміст документів, які були додані до апеляційної скарги Верховний Суд дійшов висновку про те, що вони є достатніми для підтвердження повноважень Гудкова Д. В. на здійснення самопредставництва Офісу Генерального прокурора у суді під час розгляду цієї справи, у тому числі для подання апеляційної скарги.
Верховний Суд щодо допуску особи Офісу Генерального прокурора до участі у справі, яка діє в порядку самопредставництва уже викладав у своїх рішеннях висновок щодо питання застосування норми права, а саме: положень статей 55 та 59 КАС України, зокрема, у рішеннях у справах № 520//12309/19 та № 380/1662/20.    
Отже, суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що до апеляційної скарги в цій справі не було додано належних документів.
Водночас оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції не містить необхідного обґрунтування в частині визнання інших документів, крім довіреності, неналежними доказами для підтвердження повноважень Гудкова Д. В. на подання апеляційної скарги.
З огляду на викладене Верховний Суд висновує, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для повернення апеляційної скарги представника Офісу Генерального прокурора.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.
Оскільки суд апеляційної інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення апеляційної скарги представника Офісу Генерального прокурора, допустив порушення норм процесуального права, касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора слід задовольнити, ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до Другого апеляційного адміністративного суду.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Верховний Суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Офісу Генерального прокурора задовольнити.
Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 15.09.2020 скасувати та направити справу для продовження розгляду до Другого апеляційного адміністративного суду. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не оскаржується.

Судді	Ж.М. Мельник-Томенко А.В. Жук   А.Г. Загороднюк