Постанова
Іменем України                                                         
 
03 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 643/10986/17
провадження № 61-112св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів:  Воробйової І. А., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,         
 
учасники справи:
 
позивач - Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк»,
відповідачі: Науково-технічне приватне підприємство «Дінас», Харківська міська рада, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 
треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк»              в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на рішення Московського районного суду м. Харкова        від 24 травня 2018 року у складі судді Довготько Т. М. та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року у складі колегії суддів: Коваленко І. П., Овсяннікової А. І., Сащенка І. С.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У серпні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБі Банк») в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом до Науково-технічного приватного підприємства «Дінас» (далі - НТПП «Дінас»), Харківської міської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4  про визнання добросовісним набувачем, зобов`язання не чинити перешкод у користуванні власністю.
 
Позовна заява мотивована тим, що між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та НТПП «Дінас» 12 червня 2007 року, 13 серпня 2008 року та 30 січня 2009 року на забезпечення кредитних договорів укладені договори іпотеки, предметом яких є нежитлова будівля літ. «2Б-6» зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, цегляна, загальною площею                6180,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
У зв`язку із виникненням заборгованості за кредитними договорами               ПАТ «ВіЕйБі Банк» 23 травня 2014 року на підставі статей 35, 37 Закону України «Про іпотеку» звернув стягнення на предмет іпотеки і взяв його на баланс.
Право власності НТПП «Дінас» на вказану нежитлову будівлю виникло на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня          2008 року у справі № 11/177-07, яким за НТПП «Дінас» визнано право власності на спірну нежитлову будівлю.
За апеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2016 року рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено.
Постановою Вищого господарського суду України від 11 липня 2017 року постанову Харківського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2016 року залишено без змін.
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року у справі № 643/8914/16-ц позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,             ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено. Визнано незаконним володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» нежитловою будівлею літ. «2Б-6» по АДРЕСА_1 , витребувано вказане нерухоме майно з володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь позивачів, скасовано рішення державних реєстраторів, на підставі яких було зареєстровано право власності за              НТПП «Дінас» та ПАТ «ВіЕйБі Банк».
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року       у справі № 643/8914/16-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,            ОСОБА_3 , ОСОБА_4 
ПАТ «ВіЕйБі Банк» не було відомо про права третіх осіб на це майно, на момент укладення договорів іпотеки НТПП «Дінас» надав усі документи, які підтверджують право власності, а тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, а неодноразові звернення до суду ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 створюють перешкоди у користуванні нерухомим майном.
 
З урахуванням зазначеного, ПАТ «ВіЕйБі Банк» просило визнати банк добросовісним набувачем нежитлової будівлі літ. «2Б-6» зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, цегляної, загальною площею 6180,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , а також зобов`язати відповідачів не чинити перешкод                  у користуванні ПАТ «ВіЕйБі Банк» зазначеним нерухомим майном.
 
Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій
 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року, залишеним без змін постановою Харківського апеляційного суду                         від 19 листопада 2018 року, у задоволенні позову ПАТ «ВіЕйБі Банк» відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання добросовісним набувачем, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції,  виходив із того, що заявляючи позовну вимогу про визнання добросовісним набувачем, позивач обрав неправильний спосіб захисту цивільного права.
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про зобов`язання не чинити перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції,  виходив із того, що позивач не довів, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні ПАТ «ВіЕйБі Банк» належним йому приміщенням, оскільки сам по собі факт неодноразового звернення відповідачів до суду з приводу спірного майна не є перешкодою у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, так як право на судовий захист гарантується Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів
 
У грудні 2018 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкового висновку про відмову у позові, не врахували, що на час укладення іпотечних договорів між ПАТ «ВіЕйБі Банк» таНТПП «Дінас», право власності останнього підтверджувалось рішенням Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07 та державною реєстрацією від 29 січня 2008 року, а тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» не мав жодних сумнівів з приводу того, що НТПП «Дінас» є власником спірного нерухомого майна, а тому, враховуючи положення статей 330, 388, 392 ЦК України,                     є добросовісним набувачем нежитлової будівлі.
Зважаючи на це, спірне нерухоме майно не може бути витребувано у банку на підставі статті 388 ЦК України.
Крім того, відчуження спірного нерухомого майна суттєво порушує права    ПАТ «ВіЕйБі Банк» як кредитора щодо погашення заборгованості за кредитними договорами.
 
Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу
 
У квітні 2019 року Національний банк України подав відзив на касаційну скаргу, в якому посилався на те, що передача нерухомого майна                      НТПП «Дінас» в іпотеку ПАТ «ВіЕйБі Банк», а також звернення стягнення на нього, з подальшою передачею ПАТ «ВіЕйБі Банк» нерухомого майна                      в іпотеку Національному  банку України, відбулися до прийняття Харківським апеляційним господарським судом постанови від 22 вересня 2016 року                у справі № 11/177-07. Отже, на момент прийняття від НТПП «Дінас»  майна        в іпотеку та в подальшому при зверненні стягнення на нерухоме майно                  і передачі його в іпотеку Національному  банку України, ПАТ «ВіЕйБі Банк» не знав та не міг знати про оскарження права власності, яке було зареєстровано за НТПП «Дінас», а тому ПАТ «ВіЕйБі Банк» має статус добросовісного набувача нерухомого майна. 
 
Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції
 
Ухвалою Верховного Суду від 10 січня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.
 
У строк, визначений судом, заявник усунув недоліки касаційної скарги.
 
Ухвалою Верховного Суду від 01 березня 2019 року у складі судді Касаційного цивільного суду Журавель В. І. відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 листопада 2020 року справу призначено колегії суддів                    у складі: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2021 року справу призначено до судового розгляду.
 
Фактичні обставини справи, встановлені судами
 
15 червня 2006 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та НТПП «Дінас» укладений кредитний договір № 124, згідно з умовами якого НТПП «Дінас» отримало кредит у розмірі 250 000,00 дол. США зі строком користування до 14 червня 2011 року.
 
На забезпечення виконання цього договору між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та НТПП «Дінас» 12 червня 2007 року укладений договір іпотеки з подальшими змінами та доповненнями від 11 вересня 2008 року, відповідно до умов якого НТПП «Дінас» передав ПАТ «ВіЕйБі Банк» в іпотеку нежитлову будівлю               літ. «2Б-6» зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, цегляну, загальною площею 6180,9 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07.
 
30 липня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ТОВ «Дінас-Сервіс» укладений кредитний договір № 329 із подальшими змінами та доповненнями, відповідно до якого ТОВ «Дінас-Сервіс» отримало кредит у розмірі                            1 200 000,00 дол. США, зі строком користування до 27 грудня 2013 року.
 
На забезпечення виконання цього договору між банком та НТПП «Дінас»           13 серпня 2008 року укладений договір іпотеки з подальшими змінами та доповненнями, відповідно до якого НТПП «Дінас» передало в іпотеку банку спірну нежитлову будівлю, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Господарського суду Харківської області            від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07.
 
У зв`язку із виникненням заборгованості за зазначеними кредитними договорами рішенням Вищого кредитного комітету ПАТ «ВіЕйБі Банк»                 від 23 травня 2014 року щодо погашення заборгованості за кредитними договорами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зазначене майно взято на баланс ПАТ «ВіЕйБі Банк».
 
13 жовтня 2014 року між Національним банком України та ПАТ «ВіЕйБі Банк» укладений кредитний договір (договір рефінансування) № 43 та з метою забезпечення цього договору рефінансування укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір від 13 жовтня 2014 року, предметом якого            є спірна нежитлова будівля.
 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 09 листопада             2015 року у справі № 922/4796/15 позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до НТПП «Дінас», третя особа -  ОСОБА_5 , про звернення стягнення  на предмет іпотеки задоволено частково.
У рахунок погашення заборгованості в сумі 19 538 196,18 грн за кредитним договором від 03 вересня 2008 року № 1858/08, укладеним між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 , відповідно до іпотечного договору, укладеного між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та НТПП «Дінас», звернуто стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом визнання права власності за ПАТ «ВіЕйБі Банк».
 
Рішенням Господарського суду Харківської області від 15 січні 2008 року                у справі № 11/177-07 позов НТПП «Дінас» задоволено, визнано за                   НТПП «Дінас» право власності на нежитлову будівлю літ. «2Б-6» загальною площею 6180,90 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2016 року, яка залишена без змін постановою  Вищого господарського суду України від 11 липня 2017 року, рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі № 11/177-07 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову НТПП «Дінас» відмовлено (з підстав відсутності доказів прийняття спірного нерухомого майна в експлуатацію). 
 
Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року у справі № 643/8914/16-ц позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,                 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ПАТ «ВіЕйБі Банк» про витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено.
Визнано незаконним володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» нежитловою будівлею      літ. «2Б-6», загальною площею 6180,9 кв. м, що розташована за адресою:         АДРЕСА_1 ;
витребувано з чужого незаконного володіння ПАТ «ВіЕйБі Банк» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 спірну нежитлову будівлю;
скасовано рішення державного реєстратора від 03 вересня 2014 року                  № 15534964, на підставі якого зареєстровано право власності ПАТ «ВіЕйБі Банк» на спірну нежитлову будівлю (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 451609763101);
скасовано рішення про державну реєстрацію від 29 січня 2008 року, на підставі якого зареєстровано право власності НТПП «Дінас» на спірну нежитлову будівлю (реєстраційний номер майна 21931795).
 
Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 03 липня 2017 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2016 року     у справі № 643/8914/16-ц скасовано та ухвалено нове рішення, яким                        у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовлено.
 
Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
Відповідно до частини другої розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України (тут і далі -                у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.
 
Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.
 
Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
 
Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване в нього.
 
За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто набувач уважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне.
 
Статтею 16 ЦК України не передбачено такого способу захисту як визнання добросовісним набувачем.
 
Законодавчі обмеження матеріально-правових спорів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини            і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
 
Порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту у спосіб, не передбачений статті 16 ЦК України, якщо такий                          є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.
 
Поняття добросовісного набувача пов`язується у ЦК України (статті 330, 388) з можливістю захисту від власника у разі набуття (придбання) майна. Добросовісним вважається той набувач, який не знав і не мав знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати.
 
Під час розгляду позову про витребування майна відповідач згідно зі статтею 388 ЦК України має право заперечити проти позову про витребування майна з його володіння шляхом подання доказів відплатного придбання ним цього майна в особи, яка не мала права його відчужувати, про що він не знав і не міг знати (добросовісний набувач). У такому разі пред`явлення зустрічного позову про визнання добросовісним набувачем не вимагається і, крім того, не є належним способом судового захисту (стаття 16 ЦК України), оскільки добросовісність набуття - це не предмет позову, а одна з обставин, що має значення для справи та підлягає доказуванню за позовом про витребування майна (пункти 23, 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).
 
З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що заявляючи позовну вимогу про визнання добросовісним набувачем, позивач обрав неправильний спосіб захисту цивільного права.
 
Також суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про те, що позивач не довів, що відповідачі чинять перешкоди ПАТ «ВіЕйБі Банк»                     у користуванні належним йому приміщенням, оскільки сам по собі факт неодноразового звернення відповідачів до суду з приводу спірного майна не є перешкодою у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, так як право на судовий захист гарантується Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.
 
Доводи касаційної скарги про те, що на момент передачі НТПП «Дінас»                 в іпотеку ПАТ «ВіЕйБі Банк» спірного нерухомого майна, право власності на нього було зареєстровано за НТПП «Дінас» на підставі  рішення Господарського суду Харківської області від 15 січня 2008 року у справі              № 11/177-07, а ПАТ «ВіЕйБі Банк» не знав та не міг знати про оскарження права власності, яке було зареєстровано за НТПП «Дінас», не можуть бути взяті до уваги, з огляду на таке.
 
У справі, яка переглядається, установлено, що рішення Господарського суду Харківської області від 15 січні 2008 року у справі № 11/177-07, яким визнано за НТПП «Дінас» право власності на нежитлову будівлю літ. «2Б-6» загальною площею 6180,90 кв. м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка у подальшому передана в іпотеку ПАТ «ВіЕйБі Банк», скасовано постановою Харківського апеляційного господарського суду від 22 вересня 2016 року, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 11 липня 2017 року.
 
Якщо судовий акт скасовано, то він не породжує жодних правових наслідків з моменту його ухвалення. При цьому зі скасуванням рішення суду втрачаються всі ті наслідки, які з нього випливають.
 
Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року (провадження № 6-1193цс15) та від 05 жовтня        2016 року (провадження № 6-1582цс16), постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19), а також неодноразово підтримані колегією суддів Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 10 травня 2018 року у справі № 643/18839/13-ц (провадження                             № 61-4453св18), від 23 січня 2019 року у справі № 643/12557/16-ц (провадження № 61-18566св18).
 
Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність оскаржуваних судових рішень не впливають, а направлені виключно на переоцінку доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.
 
Суди забезпечили повний та всебічний розгляд справи на основі наданих доказів, рішення судів відповідають нормам матеріального та процесуального права. Наведені в касаційній скарзі доводи не спростовують висновків судів по суті вирішення спору та не дають підстав вважати, що судами порушено норми матеріального чи процесуального права, що може бути підставою для скасування судових рішень.
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального                                і процесуального права.
 
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.
 
Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.
 
Керуючись статтями 400, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» залишити без задоволення.
 
Рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 травня 2018 року та постанову Харківського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року залишити без змін.
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий  	Д. Д. Луспеник    	
Судді:   	І. А. Воробйова     Б. І. Гулько     Г. В. Коломієць     Р. А. Лідовець