ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2021 року	Львів	Справа № 300/2623/19 пров. № А/857/11080/20	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Коваля Р.Й.,
суддів                                                                       Гудима Л.Я.,
                                                                                 Ільчишин Н.В.,
з участю секретаря судового засідання                Марцинковської О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року (прийняте в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Івано-Франківську суддею Могилою А.Б.) в адміністративній справі № 300/2623/19 за позовом ОСОБА_1 до Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, 

                                                     В С Т А Н О В И В :

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив визнати протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області щодо недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит та щодо ненадання публічної інформації; зобов`язати надати таку інформацію.
Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 18.11.2019 він звертався до розпорядника інформації – Оболонської сільської ради у встановленому Законом України «Про доступ до публічної інформації» порядку з інформаційним запитом про отримання публічної інформації, який зареєстровано в Оболонській сільській раді 18.11.2019 за вх. № 8. У цьому запиті він просив розпорядника інформації надати йому завірену належним чином копію акта прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 . На цей запит ним отримано відповідь голови Оболонської сільської ради ОСОБА_3 від 10.12.2019, якою його повідомлено про відсутність в Оболонській сільській раді такого акта прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей. Вважає, що бездіяльність відповідача полягає в недотриманні п`ятиденного строку надання інформації. Також згідно з принципом законності Оболонська сільська рада повинна усунути порушення закону та вжити заходів щодо надання публічної інформації.

Рішенням Івано-Франківського  окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржив ОСОБА_1 , який вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а обставини справи досліджені судом неповно; крім того при постановленні рішення суд допустив неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Тому просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову. 
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що відповідач має в наявності запитувану інформацію, а відтак зобов`язаний був надати її на відповідний запит; а посилання відповідача на відсутність такої інформації є безпідставними. Суд не врахував правову позицію і правові висновки в рішеннях судів в аналогічних справах. Одночасно наполягає на стягненні з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн за підготовку і подання адміністративного позову адвокатом Мушинським В.Т.

Оболонська сільська рада в особі в.о. голови Рачиби Н.Я. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому повністю підтримала доводи апеляційної скарги позивача; просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про задоволення позову, в тому числі стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради на користь ОСОБА_1 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом встановлено, що 18.11.2019 позивач звернувся з інформаційним запитом до Оболонської сільської ради про надання належно завіреного акта прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 . Цей запит зареєстрований 18.11.2019 за вх. № 8 (а.с. 12 на звороті). Проте, у наданні запитуваної інформації позивачу було відмовлено з підстав її відсутності. 

Вважаючи дії розпорядника інформації – Оболонської сільської ради щодо недотримання встановленого п`ятиденного строку надання інформації на запит та щодо ненадання публічної інформації, позивач звернувся до суду з позовом, в якому вказує також на обов`язок розпорядника інформації усунути порушення закону та вжити заходів щодо набуття (створення) запитуваної інформації.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував його тим, що відповідач надав відповідь на запит позивача та не допустив порушень законодавства, які б призвели до обмеження права позивача на інформацію, а тому позовні вимоги є безпідставними.

Проте, колегія суддів апеляційного суду вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, виходячи з таких підстав.

Відповідно до преамбули Закону України “Про доступ до публічної інформації” від 13.01.2011 № 2939-VI (далі – Закон № 2939-VI) цей Закон визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом, та інформації, що становить суспільний інтерес.
Згідно з статтею 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.
Пунктом 2 частиною першою статті 5 Закону України № 2939-VI передбачено, що доступ до інформації забезпечується, зокрема, шляхом надання інформації за запитами на інформацію.
Відповідно до частини четвертої статті 13 Закону Закон № 2939-VI усі розпорядники інформації незалежно від нормативно-правового акта, на підставі якого вони діють, при вирішенні питань щодо доступу до інформації мають керуватися цим Законом.
Статтею 19 Закону № 2939-VI передбачено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.
Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту.
Згідно з статтею 20 Закону № 2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
У разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.
Відповідно до частин другої, третьої статті 21 Закону № 2939-VI у разі якщо задоволення запиту на інформацію передбачає виготовлення копій документів обсягом більш як 10 сторінок, запитувач зобов`язаний відшкодувати фактичні витрати на копіювання та друк. Розмір фактичних витрат визначається відповідним розпорядником на копіювання та друк в межах граничних норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо розпорядник інформації не встановив розміру плати за копіювання або друк, інформація надається безкоштовно.

Як видно з матеріалів справи, отримавши 18.11.2019 запит № 1 вх. № 8 на публічну інформацію, відповідач листом від 22.11.2019 за № 347 повідомив ОСОБА_1 , що його 35 запитів потребують додаткового опрацювання і відповідь на них буде надана протягом 15-ти днів (а.с. 22, 24 - 26).

При цьому колегія суддів зазначає, що позивач подавав окремі 35 запитів, які стосуються надання різної інформації і розгляд цих запитів і надання відповідей на них необхідно здійснювати по кожному запиту окремо. 

10.12.2019, тобто через 18 днів, відповідач надав відповідь про відсутність в Оболонській сільській раді запитуваної інформації – акта прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 .

Колегія суддів вважає, що, відповідь на запит № 1 вх. № 8 від 18.11.2019 (який не стосувався надання великого обсягу інформації) про відсутність в Оболонській сільській раді запитуваної інформації – акта прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 не потребувала пошуку інформації серед значної кількості даних, а тому відповідач міг надати таку відповідь у визначений законом п`ятиденний строк.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачу надана відповідь на запит з порушенням строків визначених Законом № 2939-VI, у зв`язку з чим доводи позивача про те, що відповідачем не дотримано строк надання інформації на запит є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Крім того, судом встановлено, що на запит позивача про надання копії копію акта прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 , Оболонська сільська рада надала позивачу відповідь за №388 від 10.12.2019 за підписом сільського голови ОСОБА_3 , про відсутність в Оболонській сільській раді запитуваної інформації (а.с. 13).

Проте, до апеляційної скарги ОСОБА_1 долучив копію листа від 24.07.2020 № 207 Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області за підписом в.о. сільського голови Н. Рачиби, з якого видно, що станом на 16.12.2019 і до 24.07.2020 в Оболонській сільській раді акт прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 був в наявності. Також зазначено, що цей документ є публічною інформацією і може бути наданий за потребою.
Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу Оболонська сільська рада в особі в.о. голови Рачиби Н.Я. підтверджує факт того, що в сільській раді є і був на момент звернення позивача із запитом акт прийому передачі документів, печаток та матеріальних цінностей від попереднього голови Оболонської сільської ради ОСОБА_2 до теперішнього сільського голови ОСОБА_3 .

У зв`язку з наведеним та з метою встановлення всіх обставин справи для належного її розгляду, відповідно до частини четвертої статті 9 КАС України та протокольної ухвали, суд звернувся із письмовим запитом від 23.12.2020 за вих. № 300/2623/19/01-17/60262/20 до Оболонської сільської ради з проханням надати до Восьмого апеляційного адміністративного суду для огляду в судовому засіданні належним чином завірену копію вказаного вище акта.

У відповідь на цей запит суду Оболонська сільська рада надіслала листа від 15.01.2021 за № 397, до якого додано засвідчений акт передачі діловодства у виконкомі Оболонської сільської ради від 16.11.2015, в якому зазначено весь перелік документів, які передаються, а також печатки і штампи.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що Оболонська сільська рада, не надавши таку інформацію позивачу, допустила протиправну бездіяльність, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо ненадання публічної інформації на запит № 1 вх. № 8 від 18.11.2019 та зобов`язання відповідача надати публічну інформацію за запитом ОСОБА_1 є обгрунтованими і підлягають задоволенню.

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача 5000 гр. судових витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом в суді першої інстанції, то колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до частин першої та сьомої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У силу вимог частини шостої статті 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно із частиною першою статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту першого частини третьої статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Колегія суддів зазначає, що про здійснення відшкодування витрат на правничу допомогу позивачем було заявлено в позові із додаванням доказів їх понесення.

Відповідно до статей 1, 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Як видно з матеріалів справи, між позивачем та адвокатом Мушинським В.Т. був укладений договір про надання правової допомоги № 1/11 від 14.11.2019. 
На підтвердження витрат на правничу допомогу позивач надав такі докази: акт приймання-здачі виконаних робіт від 28.12.2019; копію ордеру на надання правової допомоги серія АТ № 1000765; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 868, виданого Мушинському В.Т. 20.04.2012; копію посвідчення адвоката; квитанцію з прибуткового касового ордера № 3 від 28.12.2019.

Відповідно до частини шостої статті 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Частиною сьомою статті 134 КАС України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Колегія суддів зазначає, відповідач клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу, не подавав.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Так, відповідно до акта приймання-здачі виконаних робіт від 28.12.2019 виконавцем надано замовнику послуги правового характеру та встановлено договірну ціну роботи в розмірі 5000 грн, а саме за: зустріч, консультацію, узгодження правової позиції – 500 грн; збирання та вивчення доказів для подачі позовної заяви до суду – 1500 грн; підготовку та подання позовної заяви до суду – 3000 грн.
Разом з тим, колегія суддів вважає, що розрахунок правничої допомоги завищений у співвідношенні до обсягу наданих позивачу послуг, оскільки судом встановлено, що адвокатом надавались такі послуги позивачу по більш ніж 30-ти однотипних позовах, які стосуються порушення законодавства щодо надання публічної інформації і здійснювались пакетно в один день.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги положення КАС України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що розмір витрат зазначений позивачем не є пропорційний, як і час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки справа є незначної складності, а тому розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати позивача на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн, оскільки такий розмір витрат є цілком обґрунтованим, а також співмірний з виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Згідно зі статтею 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:
1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи, через що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 229, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

                                                   П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 04 лютого 2020 року в адміністративній справі № 300/2623/19 скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області щодо недотримання встановленого законом строку надання інформації на запит ОСОБА_1 № 1 вх. № 8 від 18 листопада 2019 року.

Визнати протиправною бездіяльність Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області щодо не надання публічної інформації за запитом ОСОБА_1 № 1 вх. № 8 від 18 листопада 2019 року.

Зобов`язати Оболонську сільську раду Долинського району Івано-Франківської області надати ОСОБА_1 публічну інформацію за запитом № 1 вх. № 8 від 18 листопада 2019 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Оболонської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області (77550, вул. Шевченка, 64, с. Оболоня, Долинський район, Івано-Франківська область, ЄДРПОУ 04356030) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 (дві тисячі) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	Р. Й. Коваль 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	Н. В. Ільчишин  	
Постанова складена у повному обсязі 25 січня 2021 року.