Єдиний унікальний номер 243/3688/20 
Номер провадження 22-ц/804/743/21        

П О С Т А Н О В А
Іменем  У К Р А Ї Н И

17 березня 2021 року Донецький апеляційний суд колегією суддів у  складі:

Головуючого судді-доповідача           Никифоряка Л.П.
Суддів                   Гапонова А.В., Новікової Г.В., 
за участі секретаря судового засідання     Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут цивільну справу що виникла із сімейних правовідносин за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третіх осіб  Органу опіки та піклування Слов`янської міської ради і Органу опіки та піклування Мирноградської міської ради про визначення способу участі батька у вихованні дитини, в якій подано апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2020 року (головуючий у першій інстанції Старовецький В. І.), –    
В С Т А Н О В И В:

27 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про визначення способу участі батька у вихованні доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та запропонував визначити його участь у вихованні дитини у запропонований ним спосіб, а саме з 900 години по 1300 годину неділі кожного тижня, у відсутність матері дитини за місцем проживання дитини, або за місцем проживання батька та в громадських місцях, а також з 1 січня по 09 січня і з 1 липня по 20 липня щорічно.
В подальшому позивач неодноразово уточняв свої вимоги. Остаточно висловив вимоги про визначення його участь у вихованні дитини з 1700 години п`ятниці по 2000 годину суботи щотижнево, у відсутність матері дитини за місцем проживання дитини, або за місцем проживання батька та в громадських місцях, а також з 1 січня по 09 січня і з 1 липня по 20 липня щорічно.
Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2020 року позов задоволено частково, суд визначив ОСОБА_1 порядок побачення з донькою щопонеділка та щоп`ятниці з 1500 до 1700 години на території закладу дошкільної освіти № 6 «Мальвіна» Мирноградської міської ради, не порушуючи режиму навчального закладу, в присутності вихователів закладу дошкільної освіти № 6 «Мальвіна» Мирноградської міської ради.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовної заяви в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги зводились до того, що висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер і ґрунтується лише на поясненнях ОСОБА_2 . 
Також на думку заявника апеляційної скарги, рішення є необґрунтованим, оскільки судом не повно з`ясовані обставини що мають значення для справи і не враховано що за місцем проживання ОСОБА_1 створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального проживання дитини та для забезпечення її фізичного і духовного розвитку. 
Інша вимога апеляційної скарги заявником зводилась до порушення судом першої інстанції прав відповідача на спілкування з дитиною та на участь в її вихованні, через присутність третіх осіб під час зустрічей з дитиною.
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просила апеляційну скаргу залишити без задоволення зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм діючого законодавства. 
В ході судового розгляду встановлено такі обставини, які підтверджені належними та допустимими доказами.
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.12 свідоцтво про народження/.
Згідно довідки від 04 лютого 2016 року № 1429-44365 ОСОБА_1 взятий на облік, як внутрішньо переміщена особа та його фактичне місце проживання визначено в будинку АДРЕСА_1 /а.с.13/.
04 травня 2020 року ОСОБА_1 в заяві до Слов`янського відділу поліції просив вжити заходів до ОСОБА_2 , яка чинить батьку перешкоди у спілкуванні з донькою /а.с.29/.
Відповідно до характеристики від 27 квітня 2020 року ОСОБА_1 – є ввічливим, добрим та приділяє багато уваги близьким /а.с.30/.
Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27 травня 2017 року ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 /а.с.31/. 
Неприязні стосунки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджені особистою перепискою та відповідними відеозаписами /а.с.56-78, 82/.
Згідно довідок від 22 червня 2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є внутрішьо переміщеними особами, фактичне місце проживання яких визначено в квартирі АДРЕСА_3 /а.с.79-81/.
У висновку органу опіки та піклування Мирноградської міської ради рекомендовано визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки: щопонеділка та щоп`ятниці з 1500 до 1700 години на території закладу дошкільної освіти № 6 «Мальвіна» Мирноградської міської ради, не порушуючи режиму навчального закладу /а.с.100-102,120-122/.
Висновком первинної бесіди дитини з психологом рекомендовано спілкування ОСОБА_6 з батьком ОСОБА_1 в присутності матері ОСОБА_4 /а.с.112-113/.
Акт оцінки потреб сім`ї Служби у справах дітей Мирноградської міської ради містить інформацію з приводу того, що спогади про зустрічі з батьком у дівчини ОСОБА_3 викликають страх та тривогу /а.с.116-118/.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватись перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, за відсутності позивача та відповідача, від яких надійшли заяви про розгляд справи апеляційним судом без їх участі,  також за відсутності третіх осіб повідомлених про час та місце судового розгляду належним чином, дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Перевіривши оскаржуване рішення апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог законодавства щодо законності і обґрунтованості рішення.
Вирішуючи спір, суд керувався положеннями Сімейного кодексу України /надалі СК України/. 
Статтями 141, 157 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини та розірвання шлюбу між батьками, та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, також якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
З огляду на зміст наведеної норми, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, щодо часу та способу спілкування та участі у вихованні своїх дітей, рішення суду повинне якнайбільше відповідати інтересам дитини. 
При цьому суд враховує, хто з батьків яку увагу виявляє до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання. 
Частина перша статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року N 2402-III передбачає право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, який відповідно до встановлених обставин можуть забезпечити батьки дитини.
Декларація прав дитини, прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6, проголошує, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 
При цьому суд першої інстанції врахував положення частини сьомої та восьмої статті 7 СК, згідно якої під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.
Ураховуючи викладене та юридичну природу спірних правовідносин, під час вирішення питання щодо права батька спілкуватися із донькою, суд повно встановив всі обставини, якими обґрунтовувались вимоги й заперечення сторін та врахував малолітній вік дитини та рекомендації органу опіки та піклування, при цьому врахував обставини якими позивач обґрунтовував свої вимоги та правомірно першочергово керувався інтересами дитини, які підлягали пріоритетному врахуванню.
Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка підписана 21 лютого 1990 року, набрала чинності та ратифікована Україною 27 вересня 1991 року передбачає обов`язок держави забезпечити те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; та держава повинна поважати право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини /стаття 9/.
Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визначення часу та способу участі батька у вихованні дитини; та із наведеного необхідно зробити висновок про те, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і відсутні підстави для скасування рішення суду першої інстанції.
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції, та вважає що суд першої інстанції виконав вимоги закону про обґрунтованість та законність рішення суду,  що відповідно до статті 375 ЦПК України дає підстави суду  апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст.ст.374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.
Повне судове рішення складено 17 березня 2021 року. 

Судді: