УХВАЛА
 
01 березня 2021 року
м. Київ
 
справа № 441/681/19
провадження № 61-2010ск21 
 
Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Антоненко Н. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Городецького районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 , третя особа Городоцька міська рада Львівської області про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,
 
ВСТАНОВИВ :
 
16 лютого 2021 року ОСОБА_1 з пропуском строку на касаційне оскарження засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на вказані судові рішення та просить поновити строк посилаючись на те, що касаційна скарга подана вперше 25 вересня 2020 року та ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2020 року, яку вона отримала 21 січня 2021 року, касаційна скарга повернута їй в зв`язку з не повним виконанням ухвали про залишення касаційної скарги без руху. Зазначає, що повторно подала касаційну скаргу                    14 лютого 2021 року, тобто протягом тридцятиденного строку.
 
Указані обставини суд визнає неповажними, оскільки нормами ЦПК не передбачено строки для повторної подачі касаційної скарги після її повернення.
 
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і якщо підстави, наведені особою у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення  ухвали  про  залишення  касаційної  скарги  без  руху  особа має право
звернутися до суду касаційної інстанції та навести інші підстави для поновлення строку.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 як на підставу касаційного оскарження посилається на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, проте не містить зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.
 
У частині першій статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 необхідно надати уточнену касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження, передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України.
 
Згідно з частиною другою статті 393 ЦПК України в разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, установлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ :
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Городецького районного суду Львівської області від 29 листопада 2019 року та на постанову Львівського апеляційного суду від 03 серпня 2020 року залишити без руху.
 
Надати для усунення недоліків касаційної скарги строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
 
У разі невиконання в установлений строк вимог цієї ухвали у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                           Н. О. Антоненко