Справа № 344/10121/20 
Провадження № 22-ц/4808/138/21 
Головуючий у 1 інстанції Тринчук В. В. 
Суддя-доповідач Томин О.О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 січня 2021 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої                        Томин О.О.,
суддів:                        Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря        Єлісевич О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду, ухвалене суддею Тринчуком В.В. 4 листопада 2020 року в м. Івано-Франківську у справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання малолітньої дитини,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів.
Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2019 року його зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки, ОСОБА_1 , щомісячно у розмірі 2500,00 грн., які він регулярно сплачував, про що свідчить відсутність заборгованості по сплаті аліментів.
Не менш важливим є те, що на час прийняття рішення про стягнення аліментів, він не заперечував щодо заявленого ОСОБА_2 їх розміру, оскільки мав змогу їх сплачувати, адже їздив на заробітки до Республіки Польща.
Однак, на даний час він працює у ТОВ «НТМА» на посаді зварювальника та отримує заробітну плату у розмірі 5040,00 грн.; у власності рухомого чи нерухомого майна, коштів на рахунках не має та проживає із батьками.
Таким чином, є всі підстави для зменшення розміру аліментів, встановлених рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2019 року, у зв`язку з чим просить зменшити їх розмір з 2500,00 грн. на 1/4 частину від всіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Рішенням Івано-Франківського міського суду від 4 листопада 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає його незаконним та необґрунтованим.
Вказує, що звернення до суду із вказаним позовом пов`язане зі зміною його майнового стану, а саме його погіршення у зв`язку з відсутністю можливості їздити на заробітки до Республіки Польща.
На даний час його заробіток становить 4057,20 грн., що не дозволяє сплачувати на користь відповідача аліменти в сумі 2500,00 грн. Даний дохід є єдиним джерелом його існування та власне з нього він сплачує аліменти, забезпечує своє та батьків проживання.
Твердження суду першої інстанції щодо того, що утримання дитини лежить на плечах обох батьків та не зводиться лише до суми стягуваних аліментів з платника є необґрунтованим, оскільки СК України розмежовує такі поняття як аліменти та додаткові витрати. Заявлені ним вимоги стосуються виключно коштів, які сплачуються ним на утримання дитини. Що стосується додаткових витрат, то такі не були предметом позовної заяви ОСОБА_2 , та про необхідність таких вона жодного разу його не повідомляла.
На думку апелянта, стягнення аліментів у 1/4 частки від всіх видів його доходів, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини є достатнім для забезпечення відповідних умов її життя та розвитку.
Зважаючи на вищенаведене, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду від 4 листопада 2020 року та ухвалити нове, яким позов задовольнити.
ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на те, що заробітна плата апелянта значно більша, ніж та, яку він вказує. Крім того, він має додатковий заробіток, що свідчить про те, що він вводить суд в оману щодо свого матеріального стану. Зокрема, останній має автомобіль та таксує в ТОВ «РОЯЛ-ТАКСІ». Щодо утримання батьків зазначає, що апелянт проживає окремо від них, а його матір є працездатною і не перебуває на його утриманні. Вказує, що отримує мінімальну заробітну плату, а апелянт має задовільний стан здоров`я, у нього відсутні на утриманні інші неповнолітні діти, непрацездатні батьки чи дружина. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду - залишити без змін.
В судовому засіданні апеляційного суду апелянт та його представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів, наведених у ній.
Відповідач проти задоволення апеляційної скарги заперечила, просила оскаржуване рішення суду залишити без змін.
Вислухавши суддю-доповідача, апелянта, його представника та відповідача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлено, що сторони по справі, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з 12 серпня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
В шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить копія повторно виданого Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 2 жовтня 2019 року (а.с. 8).
Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2019 року з ОСОБА_1 стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_1 щомісячно у розмірі по 2500,00 грн. (а.с.9-10).
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 3 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. Визначено місце проживання доньки з матір`ю. Змінено прізвище позивача на дошлюбне « ОСОБА_2 » (а.с. 36).
З копії Довідки №28/07 від 28 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 працює у ТОВ «НТМА» з 20 березня 2020 року на посаді електрогазозварника ручного зварювання. Його посадовий оклад становить 5040,00 грн. Дохід за період з 20 березня 2020 року по 30 червня 2020 року склав 17040,00 грн.(а.с. 11).
Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_1 будь-яких прав власності, інших речових прав, іпотек та обтяжень не зареєстровано (а.с. 12).
З копії розрахунку зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №344/13761/19 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки вбачається, що у ОСОБА_1 станом на 30 липня 2020 року відсутня заборгованість зі сплати аліментів (а.с. 13).
Згідно Довідки від 7 вересня 2020 року ОСОБА_2 працює у ТОВ «Мед-сервіс Львів» з 2 січня 2020 року на посаді фармацевта. Дохід за період з 1 березня 2020 року по 31 серпня 2020 року склав 24019,21 грн. (а.с. 37).
Довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за даними Муніципального реєстру м. Івано-Франківська №14707 від 31 серпня 2020 року підтверджується, що ОСОБА_2 проживає разом із донькою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 38).
В матеріалах справи містяться також копії квитанцій про оплату ОСОБА_2 комунальних платежів, плати за садок, який відвідує донька, здачі аналізів, придбання ліків та продуктів харчування для дитини (а.с. 39, 40, 41, 45, 46, 47, 48, 49, 50, 51, 52).
З відповіді Територіального сервісного центру МВС №2641 від 5 серпня 2020 року №31/9/1/410 слідує, що за ОСОБА_1 28 вересня 2010 року зареєстровано транспортний засіб (мопед) марки PLUTON 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_2 (а.с. 55).
До апеляційної скарги апелянтом долучено також копію його закордонного паспорту (а.с. 77).
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували зміну його матеріального становища, що впливає на його змогу сплачувати аліменти у вже визначеному судом розмірі.
Апеляційний суд погоджується із такими висновками з огляду на наступне.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку №789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Положення частини 1 статті 192 СК України передбачають, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення стану здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
В силу статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня.
При цьому, закріплений на законодавчому рівні мінімальний розмір аліментів не виконує обмежувальну функцію при визначенні розміру аліментів, який цей мінімум перевищує.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81, частинами першою та другою статті 89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Твердження апелянта про те, що за своїм матеріальним становищем він не має можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі, визначеному рішенням Івано-Франківського міського суду від 21 серпня 2019 року щомісячно на утримання доньки, є необґрунтованими.
Зокрема, посилання ОСОБА_1 на відсутність можливості їздити на заробітки до Республіки Польща, у зв`язку з чим він був змушений працевлаштуватись у ТОВ «НТМА», що свідчить про зміну його матеріального становища не свідчать про наявність законних підстав для зменшення розміру аліментів, оскільки не спростовують наявності у нього регулярного заробітку та матеріального становища, що дозволяє утримувати доньку.
Відомостей про те, що батьки позивача є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги матеріали справи також не містять.
Крім того, заявляючи вимоги про зменшення розміру аліментів з 2500,00 грн. на 1/4 частину від усіх його доходів, ОСОБА_1 фактично просив змінити спосіб їх стягнення та не врахував, що відповідно до частини третьої статті 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у своїх постановах від 10 жовтня 2019 року по справі №644/4836/18 та від 19 лютого 2020 року по справі №194/629/17-ц.
Будь-які інші докази зміни матеріального та сімейного стану апелянта чи погіршення його стану здоров`я, які б впливали на його змогу сплачувати аліменти у визначеному судовим рішенням розмірі, в матеріалах справи відсутні.
Враховуючи викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду від 4 листопада 2020 року - без змін.
Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності є малозначними справами.
Оскільки ціна позову у даній справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа незначної складності, то вона відноситься до малозначних справ.
За приписами пункту другого частини третьої статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Івано-Франківського міського суду від 4 листопада 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча:                                                                О.О.Томин 
Судді:                                                                        Г.П. Мелінишин
                                                                               О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.