ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/2770/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Кругового О.О., Шлай А.В.,     
          розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області
на рішення   Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року (головуючий суддя:  Кадникова Г.В.) по адміністративній справі   № 160/2770/20, розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження  
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про стягнення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, 
                                                     ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області (далі - ГУ НП в Дніпропетровській області) про стягнення з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (у період з 13.11.2019 по 24.12.2019  у сумі 23  910 грн. 60 коп. 
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням його прав та законних інтересів при звільненні зі служби з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Кам`янського відділу поліції.
У відзиві на позов відповідач зазначає про безпідставність заявлених позивачем вимог, в зв`язку з чим просить у їх задоволенні відмовити.
Рішенням   Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року адміністративний позов задоволений частково, стягнено з ГУ НП  в Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1  середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по день фактичного розрахунку (у період з 13.11.2019 року по 24.12.2019 року) в сумі 16 511грн. 44коп. без врахування податків, зборів (обов`язкових платежів), та судові витрати у розмірі 420 грн. 40коп.  В іншій частині позову відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині стягнення з  ГУ НП  в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та в цій частині  відмовити в задоволенні позову.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач вважає рішення суду законним та обґрунтований, просить залишити його без змін, а скаргу без задоволення.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.
За приписами ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами і перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1,2,3 ст.242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Зазначеним вимогам процесуального закону рішення  Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року відповідає, в зв`язку з чим  вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, і зазначені обставини не заперечуються сторонами, що ОСОБА_1  проходив службу у  Кам`янському відділі поліції ГУ НП  в Дніпропетровській області, та наказом ГУ НП в Дніпропетровській області від 11.11.2019 року №362 о/с його звільнено з посади старшого слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Кам`янського відділу поліції за п.7 ч.1  ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням) з 12.11.2019 року на підставі рапорту від 07.11.2019 року.
Згідно довідки №867 від 06.02.2020 року, після утримання податків, зборів та внесків при звільненні відповідачем нараховано на особовий банківський рахунок ОСОБА_1  29.11.2019 року суму 18 051грн. 28коп. (включає грошове забезпечення за період з 01.11.2019 року по 12.11.2019 року, індексація сум грошового забезпечення за період з 01.11.2019 року по 12.11.2019 року, грошова компенсація за невикористану відпустку), а 24.12.2019 року на особовий банківський рахунок позивача нараховано одноразову грошову допомогу у сумі 36 897грн. 32коп
Вважаючи, що відповідачем порушений строк розрахунку при звільненні, передбачений  ст.116 Кодексу законів про працю України, ОСОБА_1  звернувся в суд із позовом . 
Згідно правової позиції Верхового Суду від 03.10.2019 року у справі №825/2150/16, від 28.11.2019 року у справі №580/825/19,  від 29.01.2020 року у справі №440/4332/18     питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні осіб рядового і начальницького складу (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, які не є складовими заробітної плати (грошового забезпечення) - не врегульовані положеннями спеціального законодавства, що регулює порядок, умови, склад, розміри виплати грошового забезпечення), трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.
Положеннями ст.116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.
Частиною 1  ст. 117 КЗпП України  передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у  ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Закріплені у ст.116,117 КЗпП України  норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.
Оскільки звільнення позивача зі служби 12.11.2019 року здійснено без проведення з ним остаточного розрахунку, а саме: нарахування йому одноразової  грошової допомоги при звільненні у сумі 36 897грн. 32коп. відбулося 24.12.2019 року, судом першої інстанції вірно встановлено наявність у відповідача обов`язку щодо виплати позивачу середнього заробітку за час затримки розрахунку з 13.11.2019 року  по 24.12.2019 року. 
Розрахунок середнього заробітку правомірно здійснений судом першої інстанції за формулою, яка встановлена  постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати", тобто обрахуванню підлягав період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача, виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана дана виплата. 
Як вбачається із довідки    УФЗБО ГУНП №869 від 06.02.2020 року, за останні два повні календарні місяці перед звільненням позивача йому нараховано грошове забезпечення (заробітна плата) у вересні 2019 року у сумі 12 525грн. 90коп., у жовтні 2019 року в сумі 12 525грн. 90коп.
Протягом цих двох місяців позивач відпрацював 44 робочих дня, а тому середньоденний заробіток позивача становить    суму 569,36 грн.   (12  525, 90 + 12  525, 90  / 44).
До стягнення підлягає сума 569,36 грн. х 29 робочих днів =  16 511грн. 44коп., без врахування податків, зборів (обов`язкових платежів).
В силу викладеного суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню грошове забезпечення за весь час затримки по день фактичного розрахунку за 29 робочих днів в сумі  16 511грн. 44коп., а не 42 календарних дні, як вважає позивач.  
Доводами апеляційної скарги зазначені обставини не спростовуються.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції в достатньому обсязі з`ясовано обставини справи та винесено рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст. 12, 315, 316, 321, 322,325 КАС України, суд,- 
                                                    
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу  Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпропетровського   окружного адміністративного суду від 30 липня 2020 року   по адміністративній справі № 160/2770/20 - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 24 березня 2021 року та   оскарженню в касаційному порядку не підлягає на підставі п.2 ч.5 ст.328 КАС України.   

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай