ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/445/21 Справа № 205/488/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Таус М. М. Суддя у 2-й інстанції - Кононенко  О. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

17 березня 2021 року                                                                м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Кононенко О.М., за участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його представника Вісіцької В.В. розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року щодо:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП, -
В С Т А Н О В И В :
Цією постановою  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 1200 (однієї тисячі двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 20 400 грн. з позбавленням прав керування транспортними засобами строком на три роки. 
При обставинах зазначених в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , будучи раніше притягнутим до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, повторно, 26 грудня 2020 року о 18:05 год. у м. Дніпро на вул. Талалихіна в районі будинку №2, керував автомобілем «Skoda» н/з НОМЕР_1 , з ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук та на вимогу працівників поліції пройти медичний огляд в установленому порядку водій ОСОБА_1 відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП
В апеляції:
- ОСОБА_1 просить скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Вважає оскаржувану ним постанову незаконною, винесеною з порушенням діючого законодавства, посилаючись на позбавлення його права участі в судовому засіданні, наданні пояснень, доказів, зокрема, медичного висновку огляду на стан сп`яніння, за результатами якого він не був у стані сп`яніння. 
Зазначає в апеляції, що він не відмовлявся від проходження медичного огляду, а пояснював працівникам поліції, що поїде до відповідного медичного закладу за власною ініціативою, а не з ними, у зв`язку з недовірою до вказаних працівників патрульної поліції.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його адвокат підтримали вимоги апеляційної скарги, повторили доводи, викладені в ній, просили задовольнити апеляційну скаргу, скасувати постанову судді та закрити провадження у справі на підставі п.1. ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. 
Заслухавши ОСОБА_1 та його адвоката Вісіцьку В.В., перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, співставивши їх з наявними в матеріалах справи доказами, вважаю апеляцію такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Дані вимоги, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної постанови були дотримані.
Перевіряючи доводи апеляції щодо позбавлення ОСОБА_1  права на надання суду пояснень, клопотань та доказів з посиланням на те, що суд розглянув справу без його участі, зважаю на положення  ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно якої дана категорія справ не відноситься до вичерпаного переліку за якими передбачена обов`язкова участь в судовому засіданні особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Окрім того, звертаю увагу, що в протоколі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 , останній повідомлявся про час та місце розгляду його справи, однак ОСОБА_2 відмовився від підпису, що підтверджується підписами свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Також згідно матеріалів справи, судом першої інстанції по місцю проживання ОСОБА_2 направлялася судова повістка про виклик до суду на день слухання справи.
За наведених обставин, а також зважаючи на те, що в апеляційній інстанції ні ОСОБА_2 , ні його адвокат не були обмеженні в праві на участь в судовому засіданні при розгляді справи, а також в наданні ними пояснень, клопотань, доказів та інших їх процесуальних прав, вважаю доводи щодо порушення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , права на захист, з мотивів наведених в апеляції є безпідставними.
Щодо доводів апеляції про не вчинення ОСОБА_1 інкримінованого йому правопорушення з посиланням на те, що він не відмовлявся від проходження огляду, то такі доводи також є безпідставними і необґрунтованими.
Так, судом першої інстанції встановлені обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на підставі яких суд зробив висновок про доведеність вчинення останнім інкримінованого йому адміністративного правопорушення, з чим погоджується апеляційний суд, оскільки такий висновок суду об`єктивно підтверджується належним чином дослідженими судом доказами в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР 18 № 044565 від 26.12.2020 року, який складений у відповідності до вимог ст. 256 КУпАП, і де викладені обставини інкримінованого адміністративного правопорушення, який також має підписи свідків; письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до яких кожен окремо зазначили, що 26.12.2020 року, о 18-05 год. в їх присутності ОСОБА_1 , відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння; рапортом поліцейського Перепелиці В. від 26.12.2020, в якому зазначено, що 26.12.2020 року було зупинено автомобіль за порушення ПДР під керуванням  ОСОБА_1 , у якого виявлені ознаками наркотичного сп`яніння: зіниці очей не реагують на світло, виражене тремтіння рук, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків; карткой обліку адміністративного правопорушення, де зазначено про накладення стягнення на ОСОБА_1 рішенням Красногвардійського районного суду міста Дніпропетровська від 28.01.2020 року за ч.1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно встановленого порядку огляду на стан сп`яніння; відеозаписом долученого до матеріалів справи, яким підтвердження обставини викладені в протоколі про адміністративне правопорушення та в письмових поясненнях свідків.

Всі докази, покладені судом в обґрунтування винуватості ОСОБА_1 визнаються судом належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Сукупність вищевказаних доказів та пояснення свідків, засвідчують відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду, вчиненого ним повторно, що є підтвердженням об`єктивної сторони скоєного останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП, що виразилося у відмові особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчиненого повторно.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин в поясненнях свідків, по справі не вбачається, оскільки останні засвідчили відмову ОСОБА_1 від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується також і наявним при матеріалах справи відеозаписом.
Наведені вище докази і письмові пояснення свідків спростовують ствердження в апеляційній скарзі стосовно того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від медичного огляду, і хотів самостійно поїхати до медичної установи, оскільки не довіряв поліцейським.
Окрім того, зважаю на вимоги ст. 266 КУпАП, якою передбачено порядок проведення огляду водія на стан сп`яніння, де за частиною четвертою цієї статті, огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського.
За частиною п`ятою цієї статті, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Отже, керуючись наведеними нормами закону, огляд на стан сп`яніння, який ОСОБА_1 провів самостійно без участі поліцейського є недійсним, тому наданий ним висновок Комунального підприємства “Обласний медичний психіатричний центр з лікування залежностей зі стаціонаром” “Дніпропетровської обласної ради” від 04.01.21 року, апеляційний суд до уваги не бере.
Таким чином, судом першої інстанції досліджені та перевірені доказами обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про беззастережну винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, а саме відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан наркотичного сп`яніння, вчиненого повторно, що охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КупАП та узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року).
Порушень норм матеріального та процесуального права, які б були підставою для скасування постанови судді при її перегляді, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, підстав для скасування постанови судді і закриття провадження по справі з мотивів наведених в апеляції апеляційний суд не вбачає, а тому вважаю необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції без змін.
Керуючись статтею 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 — залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 лютого 2021 року у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_1 - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Кононенко