ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
12 січня 2021 року           справа №200/5469/20-а 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року (повне судове рішення складено 06 жовтня 2020 року в м. Слов`янську) у справі № 200/5469/20-а (суддя в І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним рішення, його скасування, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                           УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправним рішення у формі пункту 5 з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги на компенсаційних сум № 174 від 05.12.2019, скасування пункту 5 з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги на компенсаційних сум № 174 від 05.12.2019, зобов`язання повторно розглянути заяву з документами, подану про виплату одноразової грошової допомоги та прийняття рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
В обґрунтування позову, серед іншого, зазначає про те, що звернувся до Військового комісаріату Донецької області із заявою про призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням інвалідності IIІ групи, яке пов`язане з виконання військової служби в Демократичній Республіці Афганістан відповідно до п. 6. ч. 2 ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», проте, документи позивача не були передані на розгляд до відповідача.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 200/6303/19-а визнано протиправним та скасовано лист-відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.03.2019 №11/276 щодо не направлення документів позивача на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги. 
Вказує, що позивач перебував у статусі військовослужбовця строкової служби та приймав у бойових діях в Республіці Афганістан у період з 19.06.1981 по 25.12.1982, де отримав поранення, контузію та з 01.06.2016 йому присвоєно ІІІ групу інвалідності, у зв`язку з пораненнями, пов`язаними з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Проте, не зважаючи на обставини, встановлені вищевказаним рішенням суду та на те, що позивачем було подано усі необхідні документи, передбачені Порядком № 975, відповідачем було прийнято протиправне рішення щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги наведено практично ті самі доводи, якими вмотивовано позовну заяву.
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 200/6303/19-а, яке набрало законної сили, щодо позивача було встановлено наступні обставини.
ОСОБА_1 ,  у період з 19.06.1981 по 25.12.1982 приймав участь у бойових діях на території Демократичної Республіки Афганістан, що підтверджується довідкою Іллічівсько-Володарського об`єднаного районного військового комісаріату Міністерства оборони України від 18.02.2016 № 13/02.
Висновком спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 25.02.2016 №435/ж, визначено наявність поранень ОСОБА_1 в період проходження служби у 1982 році. 
Як вбачається з листа Центральної військово-лікарської комісії від 26.05.2017 № 2524 на запит представника позивача, в разі надходження до ЦВЛК документів, що містять інформацію про отримання військовослужбовцями захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв за обставин, пов`язаних із вчиненням ними кримінального чи адміністративного правопорушення або вчиненням дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, виноситься постанова: "Поранення (травма, контузія, каліцтво), одержане в результаті нещасного випадку, ТАК пов`язане з проходженням військової служби" згідно підпункту "в" пункту 21.5 глави 21 розділу ІІ Положення “Про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України”, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 № 1109/15800.
Згідно із витягом з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії МО України по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця №930 від 03.03.2016, поранення (контузія) та захворювання позивача ТАК пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Згідно довідки МСЕК АВ №0599941 від 29.06.2016, з 01.06.2016 позивачу встановлена IIІ група інвалідності поранення (контузія) та захворювання у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, до 01.07.2017. 
Згідно довідки МСЕК АВ №0719167 від 14.06.2017 позивачу продовжено IIІ групу інвалідності поранення (контузія) та захворювання у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, до 01.07.2018. 
Згідно довідки МСЕК ААБ №300122 від 21.06.2018 позивачу встановлено IIІ групу інвалідності поранення (контузія) та захворювання у зв`язку з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велися бойові дії, безстроково. 
У відповідності до посвідчення серії НОМЕР_1 , позивач є інвалідом війни 3 групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війні - інвалідів війни.
30.01.2019 ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 з відповідною заявою про виплату одноразової допомоги.
До вказаної заяви було додано копії документів, зокрема: копія паспорту, копія ІПН, копія військового квитка,  копія довідки МСЕК № 300122, копія довідки МСЕК № 0599941, копія витягу ЦВЛК №930, копія висновку судово-медичної експертизи №435/ж,  копія реквізитів Ощадбанку, копія посвідчення інваліда-війни № НОМЕР_2 .
Листом Донецького обласного військового комісаріату від 25.03.2019 № 11/276 позивача повідомлено, що відповідно до статті 16 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві. Ураховуючи зазначене, для направлення документів на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги і компенсаційних сум, підстав не має.
Вказані обставини, в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, не потребують доведення у даній справі.
Вказаним рішенням визнано протиправним та скасовано лист-відмову ІНФОРМАЦІЯ_1 від 25.03.2019 №11/276 щодо не направлення документів ОСОБА_1 на розгляд комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги.
Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не підготовки висновку та не направлення документів ОСОБА_1 для призначення та виплати одноразової грошової допомоги  до розпорядника бюджетних коштів Міністерства оборони України.
Зобов`язано Донецький обласний військовий комісаріат в 15-денний строк подати на розгляд розпорядникові бюджетних коштів Міністерству оборони України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 та заяву з документами ОСОБА_1 , подану для призначення одноразової грошової допомоги згідно постанови Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року.
В іншій частині позовних вимог – відмовлено. 
Судами першої та апеляційної інстанцій також встановлено, що відповідачем було прийнято спірне рішення у формі протоколу № 174 від 5 грудня 2019 року, відповідно до якого зазначено про те, що розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги:
5. Громадянину ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), якого 25.12.1982 звільнено зі строкової військової служби та 03.06.2016 під час первинного огляду органами МСЕК визнано особою з інвалідністю III групи внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (довідка МСЕК серія АВ №0599941 від 03.06.2016).
Заявником не подано документ, що свідчить про причини та обставини поранення (травми, каліцтва), який передбачено пунктом 11 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 р. № 975.
Висновок спеціаліста з питань судово-медичної експертизи від 12.03.2014 № 461/ж, який складено зі слів заявника, та висновок Центральної військово-лікарської комісії Міністерства оборони України від 20.03.2014 №779, які подано разом з іншими документами, не є документами, що свідчать про обставини поранення (травми, каліцтва).
Аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 справа № 822/220/18.
Висновок про причинний зв`язок травми, поранення, контузії складається на підставі документів, передбачених пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402, які не подано на розгляд комісії.
Таким чином, підставами прийняття спірного рішення відповідачем зазначено те, що позивачем не подано документи на розгляд комісії, які передбачені пунктами 21.7 та 21.8 Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року № 402.
Інших підстав його прийняття спірне рішення не містить, що виключає можливість відповідача посилатись на них, як на підставу прийняття цього рішення.
Враховуючи викладене, місцевий суд обґрунтовано не прийняв посилання відповідача на те, що в силу положень п.2 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (далі - Порядок № 975) та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" № 1774 від 06.12.2016, права на отримання одноразової грошової допомоги у особи, яка проходила та була звільнена зі строкової військової служби, та інвалідність якої встановлено понад три місяці після звільнення зі служби, взагалі не виникає.
Щодо посилань позивача на те, що ним подано всі необхідні для призначення допомоги документи.
З огляду на положення ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд першої інстанції вірно вважав за необхідне застосувати висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду від 10.04.2019 в справі № 822/220/18 (№ в ЄДРСР 81047127).
Так, в цій постанові зроблено наступний правовий висновок:
«…
А) Щодо необхідності надання документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва)
…
62. Подання зазначених у п. 11 Порядку № 975 документів при зверненні за призначенням одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, є необхідною умовою для призначення такої допомоги та ґрунтується на необхідності перевірити відсутність обмежень, встановлених у ст. 16-4 Закону № 2011-XII (зокрема, коли інвалідність є наслідком вчинення особою дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння; навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи іншої шкоди своєму здоров`ю), за наявності яких особа позбавляється права на отримання такої допомоги.
63. Водночас, обов`язок перевірити, чи не настала інвалідність за обставин, перелік яких визначений у ст.  16-4 Закону № 2011-XII, покладено на орган, що приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.
64. Отже, вимога Міністерства оборони України щодо необхідності подання військовослужбовцем, військовозобов`язаним чи резервістом, щодо якого вирішується питання про виплату одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.
Б) Щодо того, чи може вважатися витяг з протоколу засідання військово-лікарської комісії, належним документом, який свідчить про причини та обставини поранення
…
71. З огляду на викладене, відсутність у абзаці 6 п. 11 Порядку № 975 вказівки про якийсь конкретний документ (військово-облікові документи, медична довідка, акт розслідування, архівна довідка, виписка з історії хвороби, тощо), який свідчить про причини та обставини поранення говорить про те, що в кожному конкретному випадку це можуть бути різні документи, які достовірно свідчать про причини та обставини поранення.
72. Отже, відсутність висновків службового розслідування та акту розслідування не може бути підставою для відмови у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, за умови, якщо причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) підтверджені іншими документами, що містять достовірні відомості про зазначені обставини.
73. Водночас, подання до Міністерства оборони України відповідного рішення військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, яким встановлено, що отримані особою поранення, травма, контузія, захворювання, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, не виключає необхідності подання інших, зазначених у п. 11 Порядку № 975, документів, що свідчать про причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання.
В) Щодо обов`язку доведення причин та обставин поранення
74. Як свідчить зміст п. 11 Порядку № 975, питання призначення одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення інвалідності, носить заявницький характер, тобто розглядається виключно за ініціативою заявника. Цим же пунктом Порядку встановлено, що про необхідність додання до заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності, у тому числі, документа про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
…
78. Водночас, відсутність документів, визначених п. 11 Порядку № 975, зокрема, про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не встановлює обов`язку Міністерства оборони України для їх витребування та доведення (за відсутності таких документів), що позивач отримав поранення (контузію, травму, каліцтво) при вчиненні кримінального чи адміністративного правопорушення, або у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, оскільки відповідна комісія Міністерства оборони України приймає рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги виключно на підставі документів, які надійшли від обласного військового комісаріату.
79. Разом з цим, відповідальними за повноту та достовірність документів, визначених п. 11 Порядку №  975, є заявник та обласний військовий комісаріат за його місцем проживання.
80. З огляду на заявницький характер відносин між особою, яка звертається за призначенням одноразової грошової допомоги, та Міністерством оборони України, обов`язок довести зазначені обставини шляхом подання до комісії Міністерства оборони України достовірних документів про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) покладено на заявника. Такий документ не обов`язково повинен мати форму акта про нещасний випадок, складеного за матеріалами розслідування військової частини, або довідки командира військової частини, оскільки до уваги можуть бути взяті інші достовірні документи.
81. З урахуванням наведеного, Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у цій справі відступає від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах в частині визнання актів судово-медичного дослідження та витягів з протоколу військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв, достатніми та належними доказами, у розумінні п. 11 Порядку №  975, що свідчать про причини та обставини поранення (травми, контузії та захворювання) військовослужбовця, викладених у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 травня 2018 року у справі № 729/426/17, від 21 серпня 2018 року у справі №  295/13892/16-а, від 23 жовтня 2018 року у справі № 822/3005/17, від 11 грудня 2018 року у справі №  740/1538/17, від 29 січня 2019 року у справі № 293/342/17, та вважає за необхідне, у розвиток позиції Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 05 жовтня 2018 року у справі № 265/7930/16-а, сформулювати наступний правовий висновок.
82. Документами, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), зокрема про те, що поранення (контузія, травма, каліцтво) не пов`язане з учиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення, не є наслідком учинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, можуть бути лише достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем такого поранення.
83. При цьому, неподання особою, яка звернулася за призначенням одноразової грошової допомоги, документів, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), не створює для Міністерства оборони України обов`язку щодо їх витребовування.
84. У контексті спірних правовідносин та обставин цієї справи, Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначає, що надана відповідачу разом із заявою про виплату одноразової грошової допомоги, копія витягу з протоколу засідання військово-лікарської комісії не містить інформацію про обставини поранення позивача, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
85. Надані позивачем документи, на підтвердження причин та обставин поранення (контузії, травми або каліцтва), а саме: акт судово-медичного дослідження № 701 від 07 липня 2015 року та протокол засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону від 24 вересня 2015 року № 634, не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.
86. Зокрема, як було встановлено судом апеляційної інстанції, висновки спеціаліста у галузі медичної експертизи, які зазначені в акті судово-медичного дослідження № 701 від 07 липня 2015 року, вказують лише на характер і давність тілесних ушкоджень, тобто імовірність спричинення рубців на тілі пораненням, яке могло мати місце у 1984 році. В цьому висновку спеціаліст наголошує про неможливість зробити категоричні висновки стосовно виду предметів, якими обстежуваному завдано травми, механізму утворення тілесних ушкоджень, можливих обставин травмування, з огляду на відсутність відповідних судово-медичних даних і первинної медичної документації.
87. Листом Хмельницького обласного бюро судово-медичної експертизи від 19 лютого 2018 року №  403 надано відповідь Міністерству оборони України, про те, що під час проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_1 обставини, за яких позивач отримав поранення, записані з його слів та надана довідка про перебування ОСОБА_1 у ДР Афганістан Хмельницьким ОМВК. Також зазначено в цьому листі, що встановлення детальних причин та обставин отримання поранення не входить в компетенцію лікаря судово-медичного експерта.
88. Водночас, як свідчить зміст витягу з протоколу засідання Військово-лікарської комісії Західного регіону від 24 вересня 2015 року № 634, він постановлений на підставі акту судово-медичного обстеження №  701 від 07 липня 2015 року, у якому відомості про обставини поранення та контузії, встановлені зі слів позивача.
89. З огляду на наведене, Судова палата для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 не додано документ, який свідчить про причини та обставини поранення, а рішення Військово-лікарської комісії Західного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця, викладене у формі протоколу №  634 від 24 вересня 2015 року, в обставинах цієї справи не є належним документом, що вказує на причини та обставини поранення, травми, контузії та захворювання позивача.
90. Відтак, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленим протоколом засідання комісії від 15 грудня 2017 року № 130 прийнято в порядку, у спосіб та в межах наданих законом повноважень та підстави для скасування цього рішення відсутні.
91. Водночас посилання позивача в обґрунтування доводів касаційної скарги на те, що у постанові Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 травня 2017 року у справі № 686/6741/17, яка набрала законної сили, не встановлено жодних протиправних дій зі сторони позивача при отриманні ним поранення є безпідставними, оскільки у зазначеному судовому рішенні оцінка зазначеним обставинам не надавалася, а лише перевірялася правомірність дій Міністерства оборони України щодо повернення ним на доопрацювання документів позивача, у зв`язку з відсутністю повного переліку документів, визначених у п. 11 Порядку № 975.
92. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судом апеляційної інстанції оскаржуваного судового рішення і погоджується з висновками суду апеляційної інстанції у справі про відмову у задоволенні позовних вимог.
…».
Застосувавши вказані висновки Верховного Суду, місцевий суд правильно зазначив, що, як було зазначено вище, відповідно до ст. 16-4 Закону № 2011 призначення і виплата одноразової грошової допомоги не здійснюються, якщо загибель (смерть), поранення (контузія, травма або каліцтво), захворювання, інвалідність або часткова втрата працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста є наслідком:
а) вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення;
б) вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння;
в) навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю або самогубства (крім випадку доведення особи до самогубства, встановленого судом);
г) подання особою завідомо неправдивих відомостей для призначення і виплати одноразової грошової допомоги.
У висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи № 461/ж від 12.03.2014 року вказано, що обставини справи (отримання поранення внаслідок вибуху снаряду) визначено зі слів позивача.
У той же час, вказаний висновок, обставини, встановлені у рішенні Донецького окружного адміністративного суду від 03 липня 2019 року у справі № 200/6303/19-а, інші додані позивачем до заяви про призначення допомоги та до позовної заяви документи вказують лише на те, що поранення (контузія) та захворювання позивача пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії.
Проте, вони не містять відомостей про обставини поранення позивача, зокрема про те, що воно та інвалідність позивача не є наслідком вчинення ним злочину або адміністративного правопорушення; вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння; навмисного спричинення позивачем тілесного ушкодження, іншої шкоди своєму здоров`ю.
Жодних доказів, які б підтверджували відсутність вказаних обставин позивачем не надано, хоча вимога відповідача про їх надання має легітимну мету, відповідає вимогам законності та не є свавільною.
Отже, надані позивачем документи не є належними документами, що вказують на причини та обставини поранення, травми та контузії позивача, які мають бути подані заявником, відповідно до п.11 Порядку № 975.
Враховуючи викладене, спірне рішення відповідача є обґрунтованим та правомірним, а вказане вище спростовує доводи апеляційної скарги позивача, тому його позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Приймаючи до уваги те, що позивачем судові витрати, у зв`язку зі звільненням від їх сплати, понесені не були, питання про їх відшкодування судом не вирішується.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,-

                                                          ПОСТАНОВИВ: 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 200/5469/20-а – залишити без змін.
Повне судове рішення – 12 січня 2021 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін 

                                                                                                                                                                                                                                                 Т. Г. Гаврищук