Ухвала
 
14 січня 2021 року
м. Київ
 
справа № 761/29995/17
провадження № 61-9493св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: 
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач),
суддів:  Бурлакова С. Ю., Краснощокова Є. В., Коротенка Є. В.,                  Тітова М. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Державна установа «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М. Д. Стражеска» НАМН України»,
 
розглянув заяву ОСОБА_2 , подану представником - адвокатом Секелик Лілією Володимирівною про вирішення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М. Д. Стражеска ЕАМН України» про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до                ОСОБА_2 , Державної установи «Національний науковий центр «Інститут кардіології імені академіка М. Д. Стражеска» НАМН України» (далі - ДУ «ННЦ «Інститут кардіології імені академіка М. Д. Стражеска») про визнання рішення та дій незаконними, відшкодування моральної шкоди.
 
Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня                 2018 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишено без задоволення. Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі                      13 245,00 грн. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.
 
Постановою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від                     23 вересня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником - адвокатом Лещенком О. В., задоволено частково,  касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 квітня 2019 року в частині позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання незаконними дій, що полягають у розголошенні лікарської і медичної таємниці стосовно позивача під час надання показань як свідка, та відшкодування моральної шкоди, пов`язаної із розголошенням лікарської таємниці, скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. У решті вимог рішення Шевченківського районного суду м. Києва в частині, що не скасована апеляційним судом, та постанову Київського апеляційного суду від                        11 квітня 2019 року залишено без змін.
 
До Верховного Суду надійшло клопотання ОСОБА_2 , подане представником - адвокатом Секелик Л. В., про стягнення з                      ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 19 467 грн. у зв`язку з необґрунтованими діями позивача на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.
 
У разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України).
 
Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції, частиною першою статті 4 ЦПК України. Суд може обмежити реалізацію цього права, зокрема, у порядку, встановленому статтею 44 ЦПК України. Проте суд касаційної інстанції, закриваючи провадження у цій справі в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , не встановив факт зловживання позивачем його процесуальними правами.
 
Відповідач стверджує, що необґрунтованість дій позивача, виражених у «свідомому» поданні «безпредметного позову до суду» підтверджена фактом часткового закриття провадження у справі Верховним Судом.
 
Колегія суддів суду касаційної інстанції з такими доводами не погоджується, оскільки відсутні підстави вважати, що позивач у цій справі чинив необґрунтовано, звертаючись до суду з цим позовом за правилами цивільного судочинства. А оскільки частина п`ята статті 142 ЦПК України передбачає право відповідача у випадку закриття провадження у справі заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок саме необґрунтованих дій позивача, тому немає підстав для покладення на позивача витрат відповідача на професійну правничу допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України (див. пункти 44 і 46 постанови Великої Палати Верховного Суду  від 18 грудня 2019 року у справі № 640/1029/18).
 
Керуючись частиною другою статті 133, частиною п`ятою статті 142, статтями 260, 261 ЦПК України
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 , поданої представником - адвокатом Секелик Лілією Володимирівною про стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 19 467 грн.
 
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий	М. Є. Червинська	
Судді:	С. Ю. Бурлаков	
 	Є. В. Краснощоков	
 	Є. В. Коротенко	
 	М. Ю. Тітов