Ухвала
 
29 січня 2021 року
м. Київ
справа № 520/548/18
провадження № 61-17557ск20 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 17  листопада 2020 року в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальний Бізнес Рішення» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , торгової компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), ОСОБА_1 , треті особи: публічне акціонерне товариство акціонерний банк «Південний», публічне акціонерне товариство «Банк Восток», про визнання права власності на нерухоме майно, визнання недійсним договору купівлі-продажу, витребування майна з чужого незаконного володіння, та за позовом третьої особи ОСОБА_1 до товариства з  обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю,
встановив:
У січні 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» (далі - ТОВ «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , торгової компанії «Алмі» та з урахуванням уточнених позовних вимог просило:
- визнати за ним право власності на нежитлове приміщення першого поверху та  підвалу, вбудоване у багатоквартирний житловий будинок, загальною площею 2 612 кв. м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 ;
- визнати недійсним договір купівлі-продажу цього нежитлового приміщення, укладений 03  березня 2017 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ;
- витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 вказане нежитлове приміщення.
У вересні 2018 року ОСОБА_1 просив залучити його до участі в справі в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги на предмет спору і звернувся до суду з позовом до ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення», у якому просив:
- визнати за ним право власності на нежитлові приміщення, площею 2 612 кв. м, розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0, 14 га, що знаходиться за цією адресою;
- усунути перешкоди в  користуванні нежитловими приміщеннями, площею 2 612 кв. м, та земельною ділянкою, площею 0, 14 га, шляхом їх вилучення та передачі йому;
- заборонити ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» та будь-яким іншим особам чинити перешкоди в користуванні йому цими нежитловими приміщеннями та земельною ділянкою.
Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року, в задоволенні позову ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» відмовлено, а позов третьої особи ОСОБА_1 частково задоволено.
Постановою Верховного Суду від 04 вересня 2019 року постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про витребування майна з чужого незаконного володіння та вимог третьої особи ОСОБА_1 про визнання права власності та усунення перешкод у користуванні власністю скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
В іншій частині рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року та постанову Одеського апеляційного суду від 27 лютого 2019 року залишено без змін.
Постановою Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року рішення Київського районного суду міста Одеси від 23 жовтня 2018 року в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Група Компаній «Глобальні Бізнес Рішення» про витребування майна з чужого незаконного володіння та вимог третьої особи ОСОБА_1 про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні права власності скасовано.
Витребувано у ОСОБА_1 на користь ТОВ «Група Компаній «Глобальні бізнес Рішення» нежитлове приміщення, загальною площею 2 612 кв. м, розташоване за  адресою: АДРЕСА_1 .
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
06 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з  касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року.
Підставами касаційного оскарження постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 рокузаявникзазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- стосовно частини розгляду позовних вимог застосування апеляційним судом норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 вересня 2016 року в справі № 303/2508/15-ц, постановах Верховного Суду від 05 червня 2018 року в справі № 910/856/17, від 13 червня 2018 року в справі № 742/388/16-ц, від 04 липня 2018 року в справі № 653/1096/16-ц, від 09 квітня 2020 року в справі № 908/1194/18, від 10 квітня 2019 року в справі № 161/5413/16-ц, від 29 травня 2019 року в справі № 367/2022/15-ц, від 26 вересня 2019 року в справі № 2/4352/11, від 15 жовтня 2019 року в справі № 911/3749/17, від 16 жовтня 2019 року в справі   № 522/23155/16-ц, від 13 листопада 2019 року в справі № 645/4220/16-ц, від 27 листопада 2019 року в справі № 461/2328/16-ц, від 05 лютого 2020 року в справі № 183/7765/15, від 11 лютого 2020 року в справі № 922/614/19, від 19 лютого 2020 року в справі № 713/1312/18, від 10 червня 2020 року в справі № 914/1419/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України); 
- стосовно частини розгляду позовних вимог відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права в  подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України).
- судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Крім того, від ОСОБА_1 надійшло клопотання про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року до закінчення касаційного провадження.
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.
Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за  заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2020 року відкрито касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою торгової компанії «Алмі» (підприємства у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю), витребувано цивільну справу № 520/548/18, а також зупинено виконання постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020  року до закінчення касаційного провадження.
Враховуючи наведене, клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року до закінчення касаційного провадження задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Одеського апеляційного суду від 17 листопада 2020 року відмовити.
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 березня 2021 року. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                 М. Ю. Тітов
                                                                                                            І. О. Дундар
                                                                                                            Є. В. Краснощоков