Справа № 447/2058/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Головатий А.П. 
Провадження № 22-ц/811/3336/20                 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М. 
Категорія: 70

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

18 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді: Ванівського О.М.
суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.
секретаря: Симець В.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом та просила стягувати із відповідача в її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 5000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Крім цього просила стягнути з відповідача витрати пов`язані із розглядом справи у розмірі 12000 грн. Позов мотивувала тим, що 15.11.2005 року між ними Дроговизькою сільською радою Миколаївського району Львівської області зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у них народилася двоє дітей, які на даний час проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Шлюб із відповідачем виявився невдалим, шлюбні відносини між ними припинені, на розгляді у суді перебуває справа про розірвання шлюбу. Відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей та їхнім вихованням не займається. Відповідач працездатний, отримує дохід, працює як приватний підприємець, на утриманні інших осіб не має тому, на думку позивачки, має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі про який вона просить.
Рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року позов задоволено частково.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 1500 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2020 року.
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі по 1500 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2020.
Розмір аліментів підлягає індексації.
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
Вказане рішення суду оскаржила  ОСОБА_1 .
Вважає, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права. Покликається на те, що відповідач має змогу платити аліменти в більшому розмірі ніж вона зазначала в позовній заяві. Звертає увагу суду на те, що відповідач протягом 2019 року придбав дві нежитлові будівлі та автомобіль.
Враховуючи наведене просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким задоволити її позовні вимоги в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задоволити, виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.
Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.
Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину, суд першої інстанції виходив з того, що у сторін є спільні діти і сторони мають рівні обов`язки з їх утримання, відповідач обов`язок щодо утримання дітей не виконує, хоча зобов`язаний приймати участь в їх матеріальному забезпеченні, стан здоров`я, вік і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей.
Колегія суддів не в повній мірі погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
За змістом частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Згідно зі статтями 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною другою статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України).
Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів – це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини.
Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Положеннями статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.
Матеріалами справи та судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано Дроговизькою сільською радою Миколаївського району Львівської області, актовий запис №26, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .
Сторони записані батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копією свідоцтва про народження від 22.06.2010 серії НОМЕР_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується копією свідоцтва про народження від 13.04.2006, серії НОМЕР_3 . Діти проживають разом з матір`ю. 
За правилами, передбаченими ст. ст. 180, 181, 182, 184 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Як вбачається з відповіді Головного сервісного центру МВС на адвокатський запит, 21.12.2019 року ОСОБА_2 став власником автомобіля марки SUBARU OUTBACK, бежевого кольору, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_4 .
Згідно договору купівлі – продажу від 09.09.2019 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 придбав нежитлову будівлю загальною площею 139, 8 кв.м.
Згідно договору купівлі – продажу від 10.09.2019 року ОСОБА_2 разом з ОСОБА_5 придбав нежитлову будівлю загальною площею 130,3 кв.м.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо достатньої для дитини та можливим для відповідача суми сплати аліментів  ОСОБА_1 на утримання сина та доньки –в розмірі по 1500 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.
Колегія суддів дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дійшла висновку, що розмір суми аліментів на утримання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є заниженим відповідно до матеріального становища платника аліментів.
При розгляді справи судом першої інстанції було не в повному обсязі досліджено докази та не встановлено дійсні обставини справи, що призвело до ухвалення необґрунтованого рішення.
Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що матеріальне становище ОСОБА_2 , хороший стан здоров`я, відсутність на утриманні інших дітей чи непрацездатних осіб дають підстави вважати достатніми саме по 5 000 гривень, як розмір суми аліментів на утримання  ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Судом враховується також те, що апелянт добровільно не сплачує певну суму на утримання дітей, та жодних кроків для здійснення належним чином участі у їх житті та забезпеченні в матеріальному плані не здійснює.
Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що кожен з батьків повинен приймати рівну участь у духовному розвитку та матеріальному забезпеченні дитини. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини.
Крім того, позивачка просить про відшкодування судових витрат у сумі 12000 грн. Обґрунтовує таку суму витратами на професійну правничу допомогу (написання позовної заяви, підготовка адвокатських запитів, передоплата по представництву в суді).
Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
ОСОБА_1 не представила суду апеляційної інстанції договору про надання правової допомоги, акту чи опису наданих послуг, що позбавляє суд можливості встановлення факту чи такі надавалися, а відтак колегія суддів приходить до висновку, що у відшкодуванні судових витрат позивачці у сумі 12000 грн. слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задоволив апеляційну скаргу частково, позивач звільнення від сплати судового збору, такий слід стягнути з відповідача у розмірі 1261, 20 гривень в дохід держави.
З огляду на зазначене суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 , та вважає за необхідне встановити аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2020 року, та на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2020.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 – задовольнити частково
Рішення Миколаївського районного суду Львівської області від 19 жовтня 2020 року – скасувати, та постановити нове судове рішення, яким позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5000 гривень 00 копійок, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 03.08.2020 року.
Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у справі у розмірі 1261 гривень 20 копійок в дохід держави.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 19.02.2021 року

Головуючий:  Ванівський О.М.

Судді:  Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.