УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №278/324/20 Головуючий у 1-й інст. Дубовік О. М. 
Категорія 39 Доповідач Павицька Т. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2021 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого         Павицької Т. М.,
суддів                 Трояновської Г.С., Микитюк О.Ю., 
за участю секретаря   Трикиши Ю.О.,             
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №278/324/20 за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про зарахування суми коштів в розмір заборгованості за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення  Житомирського районного  суду Житомирської  області від 11 січня 2021 року,у хвалене під головуванням судді Дубовік О.М. у м. Житомирі, 
в с т а н о в и в :
У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») про зарахування суми коштів у розмірі заборгованості.  Позовні вимоги мотивував тим, що 24.05.2016 між сторонами було укладено договір споживчого кредиту №26256018016953, у зв`язку з чим, він отримав кредитну карту. Зазначав, що у період з кінця листопада по початок грудня 2018 року вказана кредитна картка була викрадена невідомою особою. У подальшому знято із викраденої картки 6600,00 грн кредитних коштів. Позивач вказував, що проінформував Банк про викрадення картки, однак останній не зупинив операції за кредитною картою та не відновив залишок коштів на картці. У зв`язку з наведеним, позивач просив зобов`язати відповідача зарахувати суму коштів у розмірі заборгованості, що обліковується, як борг ОСОБА_1 за кредитним договором станом на день ухвалення рішення у справі на його рахунок.
Рішенням  Житомирського районного  суду Житомирської  області від 11 січня 2021 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове про задоволення позовної заяви. На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не було враховано позицію Верховного Суду України від 16.05.2015 по справі №6-71цс15.
10 березня 2021 року від представника АТ «ПУМБ» - Киричук Г.М. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому представник зазначив, що рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 11.01.2021 є законним, обґрунтованим та таким, що повністю відповідає нормам законодавства. Суд повно та всебічно з`ясував усі обставини справи, ухвалив рішення на засадах справедливості та неупередженості.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.
       Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не несе відповідальність за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки позивача, які були здійснені до отримання заяви позивача про її крадіжку та несанкціоноване використання.
               Такий висновок суду є законним та обґрунтованим, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 24 травня 2016 року між ОСОБА_1 та АТ «ПУМБ» було укладено договір споживчого кредиту «120 днів без переплат», відповідно до умов якого, Банк надав позивачу кредит у розмірі 6588,02 грн на платіжну картку.
Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 зазначив, що у період з кінця листопада по початок грудня 2018 року кредитна картка була викрадена невідомою особою.
24 січня 2019 року та 31 січня 2019 року позивач звертався до відповідача із повідомленнями про викрадення 29 листопада 2018 року його картки, з якої без його відома були зняті кошти. Одночасно, ОСОБА_1 у заяві вказав, що не звернувся до банку вчасно у зв`язку зі стресовою ситуацією та лікуванням в неврологічному відділенні.
З наданої відповідачем виписки по особовому рахунку ОСОБА_1 вбачається, що 24.01.2019 було здійснено 5 транзакцій з поміткою "выдача наличности через банкомат (ввод сумы вручную)" на загальну суму 6600,00 грн. 
19 червня 2019 року до ЄРДР було внесені відомості про повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у незаконному знятті грошових коштів у сумі 6600,00 грн, які належать ОСОБА_1 . 
Пунктом 2.4 розділу 2 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб вказано, що держатель картки зобов`язаний не передавати картку та її реквізити у користування третім особам і вжити всіх можливих заходів для запобігання втрати/крадіжки картки, надійно зберігати картку.
Держатель картки зобов`язаний не повідомляти третім особам ПІН-код( в тому числі паролі та кодові слова) та зберігати його у таємниці, що ні за яких умов він не став відомий третім особам, не записувати ПІН-код на картку або інші предмети, які зберігаються разом із карткою, знищувати всі повідомлення, які містять ПІН-код, одразу після дотримання правил користування банківською карткою задля недопущення протиправних дій з боку третіх осіб.
Так, п. 2.19 розділу 2 вказаного Договору встановлено, що держатель картки зобов`язаний негайно – в момент виявлення, заявити про втрату/крадіжку або інші випадки можливого несанкціонованого використання картки до Центру обслуговування клієнтів для здійснення банком зупинення (блокування) дії картки. Банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки до отримання заяви про втрату/крадіжку картки.
Отже, ОСОБА_1 не дотримався своїх зобов`язань, встановлених договором, які регламентують дії позивача у разі виявлення ним факту втрати, крадіжки банківської картки та звернувся до банку лише 24 січня 2019 року, тобто через два місяці після зазначеної події.
Пунктом 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене Постановою Правління Національного банку України від 05.04.2014 за №705 встановлено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував зобов`язаний негайно повідомити банк в спосіб передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.
Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.
Неналежним переказом для цілей цього Закону вважається рух певної суми коштів, внаслідок якого з вини ініціатора переказу, який не є платником, відбувається її списання з рахунка неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому суми переказу в готівковій чи майновій формі. Неналежним платником є особа, з рахунка якої помилково або неправомірно переказана сума коштів, а неналежним отримувачем - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі.
Відповідно до статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач спеціального платіжного засобу зобов`язаний використовувати його відповідно до вимог законодавства України і умов договору, укладеного з емітентом, та не допускати використання спеціального платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень.
       Згідно з пунктом 2 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (тут і далі в редакції Положення на час виникнення спірних правовідносин), емітент зобов`язаний не розкривати іншим особам, крім користувача, ПІН або іншу інформацію, яка дає змогу виконувати платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу.
Відповідно до пункту 3 розділу VI Положення банк зобов`язаний у спосіб, передбачений договором, повідомляти користувача про здійснення операцій з використанням електронного платіжного засобу. Банк у разі невиконання обов`язку з інформування користувача про здійснені операції з використанням електронного платіжного засобу несе ризик збитків від здійснення таких операцій.
Відповідно до п. 2.17 розділу ІІ публічної пропозиції ПАТ “ПУМБ” на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - Договір) банк має право вилучити або зупинити (блокувати) дію картки, при наявності обставин, які свідчать про несанкціоноване/ неправомірне використання картки або виникнення у банку підозри щодо імовірної загрози незаконного використання картки клієнтом/довіреною особою.
Банк має право анулювати картку та/або зупинити (блокувати) дію картки за заявою клієнта/держателя картки, в тому числі у разі втрати/ крадіжки картки, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством, правилами МПС, договором (п. 2.18 розділу ІІ Договору).
Пунктом 2.18 розділу ІІ договору передбачено, що держатель картки має право ініціювати зупинення (блокування) дії карток, емітованих до карткового рахунку шляхом звернення до банку особисто або за телефонами Центру обслуговування клієнтів.
Держатель картки зобов`язаний негайно (в момент виявлення) заявити до Центру обслуговування клієнтів про втрату/крадіжку картки або про інші випадки можливого несанкціонованого використання картки, проведення несанкціонованих клієнтом/ держателем картки операцій за картковим рахунком для здійснення Банком Зупинення (блокування) дії картки. Банк не несе відповідальності за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки, до отримання заяви про Втрату/ крадіжку Картки або заяви про несанкціоноване використання картки, проведення несанкціонованих клієнтом/ держателем картки операцій за картковим рахунком у встановлений у цьому пункті договору строк. Сторони погодились, що в разі підключення клієнта до послуги «SMS-банкінг», несанкціоноване використання картки, проведення несанкціонованих клієнтом/ держателем картки операцій за картковим рахунком вважається виявленим клієнтом відразу після направлення банком SMS про здійснення такої операції на номер мобільного телефону клієнта (п. 2.19 розділу ІІ Договору).
Зупинення (блокування) дії картки може відбуватися за усним звернення клієнта/ довіреної особи до ЦОК за умови проведення успішної верифікації клієнта/ довіреної особи. Якщо клієнт/ довірена особа не може пройти верифікацію (з будь-яких причин), банк не приймає таке звернення клієнта/довіреної особи до виконання та може запропонувати клієнту звернутися до відділення банку для надання письмової заяви про втрату/ крадіжку картки для зупинення (блокування) її дії, при цьому моментом отримання банком заяви про втрату/ крадіжку картки буде вважатись дата та час отримання банком письмової заяви (п. 2.20 розділу ІІ Договору).
Пунктом 5 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 року № 705 (далі - Положення) встановлено, що користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.
Відповідно до п. 6 розділу VI Положення користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.
Емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу (п. 7 розділу VI Положення).
Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції (абз. 1 п. 8 розділу VI Положення).
Суд першої інстанції встановивши, що позивач невідкладно не звернувся із відповідною заявою до банку про втрату електронного платіжного засобу, а здійснив таке повідомлення майже через два місяці після виявлення зникнення картки, дійшов до правильного висновку, що за даних обставин АТ «ПУМБ» не несе відповідальність за платіжні операції, ініційовані за допомогою картки позивача, які здійснені до отримання заяви ОСОБА_1 про її крадіжку та несанкціоноване використання. За таких обставин, суд першої інстанції правильно вважав, що відсутні правові підстави для зарахування коштів, які були зняті з кредитної карти ОСОБА_1 в рахунок погашення його боргу перед банком.
Посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на інформування відповідача про подання ним в червні 2019 року заяви про злочин до Житомирського районного відділу поліції Житомирської області на правильність судового рішення не впливає, оскільки єдиною необхідною умовою, яка встановлена договором, є негайне звернення позивача саме до банку.
Судом дотримано принципу оцінки доказів, згідно з яким, суд на підставі всебічного, повного й об`єктивного розгляду справи аналізує і оцінює докази як кожен окремо, так і в їх сукупності, у взаємозв`язку, в єдності і протиріччі, і ця оцінка повинна спрямовуватися на встановлення достовірності чи відсутності обставин, які обґрунтовують доводи і заперечення сторін.
Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом першої інстанції.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).
Враховуючи наведені обставини та вимоги ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Житомирського районного  суду Житомирської  області від 11 січня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку. Дата складення повного судового рішення 16 березня 2021 року.

Головуючий 

Судді