Номер провадження: 22-ц/813/2476/21 
Номер справи місцевого суду: 495/2422/20
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю.В.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.01.2021 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 495/2422/20
Номер апеляційного провадження: 22-ц/813/2476/21

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого - Заїкіна А.П.
- суддів - Князюка О.В., Таварткіладзе О.М.,
за участю секретаря судового засідання - Гавриленко М.А.,

учасники справи: 
- позивач - ОСОБА_1 ,
- відповідачі - 1)  ОСОБА_2 , 2) Комунальне підприємство «Агенція державної реєстрації»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні виділені матеріали цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна, за апеляційною скаргою адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, постановлену у складі судді Шевчук Ю.В. 17 вересня 2020 року, про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, 

встановив:
Описова частина
Короткий зміст вимог

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою про визнання права власності та витребування майна.
У доданій до позову заяві про забезпечення позову ОСОБА_1 просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом:
1) накладення арешту та заборони органам Державної реєстрації прав на нерухоме майно (у тому числі приватним нотаріусам та іншим особам, яким делеговані повноваження на здійснення державної реєстрації речових прав па нерухоме майно) вчиняти будь-які реєстраційні дії, включаючи реєстрацію зміни власника, зміни площі, поділу, реєстрацію іпотеки та інших обтяжень, вчиняти дії щодо реєстрації (перереєстрації) речових прав відносно нерухомого манна, а саме: 1.1) житлового будинку літ. «А», що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 1.2) магазину в житловому будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 ; 2) заборонити ОСОБА_2 (та будь-яким іншим особам за її дорученням) здійснювати будь-які будівельні роботи, проводити ремонтні роботи, реконструкцію, перепланування, здавати в оренду, найм, піднайм, безоплатне користування, укладати договори застави (іпотеки) або іншим способом передавати третім особам у платне або безоплатне користування, здійснювати дії із вселення та/або проникнення та/або постановлений на реєстраційний облік третіх осіб відносно нерухомого майна, що є предметом спору, а саме: 2.1) житлового будинку літ. «А», що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 ; 2.2) магазин у житловому будинку, об`єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . 
Вимоги заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, якщо спірне майно буде відчужене відповідачем на користь третіх осіб. 
Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 квітня 2020 року заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна задоволено частково.
Накладено арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_1 .
Накладено арешт на магазин у житловому будинку, що знаходиться за адресою - АДРЕСА_2 . 
У задоволенні інших вимог заяви відмовлено. 
Ухвала суду першої інстанції мотивовано тим, що заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірні об`єкти нерухомості є співмірними із заявленими вимогами, законними та обґрунтованими, не обмежують і не порушують прав відповідача та направлені для уникнення в майбутньому неможливості виконання рішення суду, у випадку задоволення позову.
Відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду першої інстанції із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.
ОСОБА_2 вимоги заяви про скасування заходів забезпечення позову обґрунтовує тим, що вжиті судом заходи забезпечення позову є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із тим, що їх застосовано судом передчасно, без дотримання норм процесуального права.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що справа ще не розглянута. Клопотання відповідачки ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову є передчасними, недоведеними. Потреба в забезпеченні позову не відпала. У зв`язку з вказаним у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову належить відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Васильєв П.О., діючий від імені ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про скасування заходів забезпечення позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заходи забезпечення позову є незаконними, необґрунтованими та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із тим, що їх застосовано судом передчасно, без дотримання норм процесуального права.
Апелянт посилається, що підчас розгляду заяви про забезпечення позову були відсутні докази обґрунтованих ризиків вважати, що в подальшому невиконання чи виконання з певними труднощами майбутнього судового рішення по даній справі. Відсутні докази щодо наміру відповідачки відчуження спірного нерухомого майна або вчинити інші дії.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року поновлено ОСОБА_2 строк апеляційного оскарження ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.11.2020 року призначено справу за апеляційною скаргою адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову, в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Агенція державної реєстрації» про визнання права власності та витребування майна до судового розгляду.
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Від адвоката Стрезєва А.І., діючого від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Адвокат Васильєв П.О., діючий від імені ОСОБА_2 , надав клопотання про розгляд справи за відсутності сторони відповідача.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
Частиною другою ст. 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. 
Згідно з Указом Президента України від 13 березня 2020 року № 87/2020 «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 березня 2020 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки в умовах спалаху гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» з метою попередження розповсюдження захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, на всій території України установлено карантин.
Рада суддів України рекомендувала у період карантину встановити особливий режим роботи судів України, а саме: роз`яснити громадянам можливість відкладення розгляду справ у зв`язку із карантинними заходами (Лист Ради суддів України від 16.03.2020 року, адресований Верховному Суду, Вищому антикорупційному суду, місцевим та апеляційним судам).
На підставі рішення зборів суддів Одеського апеляційного суду від 16 жовтня 2020 року, відповідно до частини 2 статті 29 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» (зі змінами) та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (зі змінами), рішення Ради суддів України за №19 від 17 березня 2020 року, постанови головного державного санітарного лікаря України №16 від 09 травня 2020 року, рішення Державної комісії з питань  техногенно-екологічної безпеки та надзвичайної ситуації від 15 жовтня 2020 року, у зв`язку з ускладненням епідеміологічної ситуації в місті Одесі та із підтвердженням у працівників Одеського апеляційного суду діагнозу COVID-19, з метою запобігання поширенню захворюваності на гостру респіраторну інфекцію, спричинену коронавірусом COVID-19, серед співробітників та відвідувачів Одеського апеляційного суду та забезпечення безпечних умов праці працівникам суду ухвалено розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду».
Пунктами 1, 5, 12 розпорядження Голови Одеського апеляційного суду № 12 від 16.10.2020 року «Про посилення карантинних обмежень та продовження особливого режиму роботи суду» передбачено, що тимчасово, на час установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань. Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у частинах 1, 2 статті 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи. Це розпорядження набрало чинності з 26 жовтня 2020 року.
Отже, вказане розпорядження видано з метою забезпечення здійснення правосуддя Одеським апеляційним судом, забезпечення доступу громадян до правосуддя під час дії установленого державою карантину, установлення на території міста Одеси рівня епідемічної небезпеки: «помаранчевий» або «червоний».
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому вирішені питання про скасування забезпечення позову, освідомленість учасників справи про розгляд справи, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів ухвалила відхилити клопотання про відкладення розгляду справи, справу розглянути за відсутності її учасників.

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Забезпечення позову - це вжиття комплексу заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Вжиття цих заходів має гарантувати реалізацію позовних вимог у разі задоволення позову і застосовуються лише до позовів про визнання та про присудження.
Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Доводи наведені в заяві про скасування заходів забезпечення позову (щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, необґрунтованість заяви про забезпечення позову, неспівмірність з позовними вимогами) фактично стосуються оспорення правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову.
Предметом розгляду в даній справі є не питання правомірності вжиття судом заходів забезпечення позову, а наявність чи відсутність підстав для їх скасування.
Процесуальні дії суду щодо вжиття заходів забезпечення позову і їх скасування врегульовані окремими нормами, є різними за своїм юридичним змістом і за обставинами, які підлягають встановленню.
За змістом даних норм скасування заходів забезпечення позову пов`язане не із правомірністю їх вжиття, а із результатами розгляду справи і вирішення спору по суті чи залишенням позову без розгляду, або закриття провадження у справі.
За таких обставин доводи апеляційної скарги є не обґрунтованими та такими, що не знайшли своє відображення за результатами розгляду апеляційної скарги.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам законодавства.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Відповідно до частин 1, 2, 6 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з вимогами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.  Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.
Згідно ч.7-8 ст.158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.
Відповідно до статті 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції' визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Виходячи з того, що спір між сторонами не розглянуто, колегія суддів вважає правильним висновок суду про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги про наявність підстав для скасування заходів забезпечення позову є неспроможними та безпідставними. Апеляційна скарга є безпідставною, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову є законною та обґрунтованою. Підстави для скасування, зміни ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Васильєва П.О., діючого від імені ОСОБА_2 , у суду апеляційної інстанції відсутні.
Відповідно до частини 2 статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього кодексу. 

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський 
апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Васильєва Павла Олеговича, діючого від імені ОСОБА_2 , на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 вересня 2020 року про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 25 січня 2021 року.
                                               
Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О. В. Князюк 

О. М. Таварткіладзе