Ухвала
 
16 лютого 2021 року
 
м. Київ
 
справа № 607/11728/17
провадження № 61-19672ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулейкова І. Ю. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Усика Г. І.,
 
вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у  справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександра Сидорівна, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія, Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро», про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проектно-технічної документації земельної ділянки,
 
ВСТАНОВИВ: 
У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія (далі - ДП «ЦДЗК» Тернопільська регіональна філія), Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро» (далі - КП «Земельно-кадастрове бюро»), про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрованого в реєстрі за №4364, та про визнання недійсним витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 11 лютого 2016 року за № 13288710 на земельну ділянку площею 0,0414 га, кадастровий номер 6110100000:12:010:0059 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованої за ОСОБА_1 та проектно -технічної документації земельної ділянки площею 0,0414 га, кадастровий номер 6110100000:12:010:0059 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на ОСОБА_1 .
Позов обґрунтовано тим, що 19 червня 2002 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали договір дарування серії АЕК № 879157 21/50 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О., зареєстрований в реєстрі за № 2871, відповідно до якого ОСОБА_3 передав йому безоплатно у власність 21/50 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 , зокрема: цегляний житловий будинок загальною площею 39,05 кв. м, надвірні будівлі - дерев`яна вбиральня, огорожа, які належали ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Тернопільської нотаріальною конторою 04 лютого 1999 року, зареєстрованого Тернопільським міським госпрозрахунковим бюро технічної інвентаризації 10 лютого 1999 року за № 830.
Цього ж дня між ними було укладено договір дарування АЕК № 879156 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Мартюк Л. О., зареєстрований в реєстрі за № 2868, відповідно до якого ОСОБА_3 передав йому безоплатно у власність 0,0228 га з належної ОСОБА_3 земельної ділянки, площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, розташовану на території Тернопільської міської ради по АДРЕСА_1 . Вказана земельна ділянка належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-ТР № 017671, виданого Тернопільською міською радою 17 травня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1836.
23 жовтня 2002 року ним отримано державний акт про право приватної власності на землю серії Р1 № 6658812, виданий Тернопільською міською радою народних депутатів на підставі договору дарування.
13 липня 2017 року під час звернення до КП «Земельно-кадастрове бюро» із заявою стосовно виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі стало відомо, що ОСОБА_3 без врахування того, що він у 2002 році частину земельної ділянки із загальної площі 414 кв. м - площею 228 кв. м подарував йому, безпідставно у 2009 році цю ж земельну ділянку площею 228 кв. м, разом із іншою частиною площі 186 кв. м подарував ОСОБА_1 , яка 11 лютого 2016 року у Тернопільському міському управлінні юстиції зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 0,0414 га за № 13288710 із кадастровим номером 6110100000:12:010:0059.
Посилаючись на те, що ОСОБА_2 будучи законним власником земельної ділянки, позбавлений права належним чином використовувати її та розпоряджатись нею, позивач просив позовні вимоги задовольнити.
Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 22 липня 2020 року позов задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрований в реєстрі за № 4364. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 640,00  грн судового збору.
Визнаючи недійсним у повному обсязі договір дарування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що спірним договором порушені права та охоронювані законом інтереси позивача ОСОБА_2 , як власника земельної ділянки; ОСОБА_3 не мав права на безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0186 га, яка залишилась у його власності після дарування 19 червня 2002 року ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 площею 0,0228 га з належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0414 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд.
Постановою Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року в частині визнання недійсним договору дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрований в реєстрі за № 4364 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування земельної ділянки від 16 листопада 2009 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко О. С., зареєстрований в реєстрі за № 4364 лише в частині дарування 0,0228 га земельної ділянки для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована по АДРЕСА_1 .
Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що хоча договір дарування дійсно порушує права позивача, проте після дарування ОСОБА_2 0,0228 га ОСОБА_3 мав право на безоплатну передачу у власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0186 га, яка залишилась у його власності після дарування 19 червня 2002 року ОСОБА_2 , з належної ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,0414 га.
ОСОБА_1 31 грудня 2020 року засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у вищевказаній справі з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого статтею 390 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2021 року касаційну скаргу залишено без руху, з наданням строку для усунення недоліків до 19 лютого 2021 року, але не більше десяти днів з дня отримання цієї ухвали. Зокрема запропоновано заявнику надати докази на підтвердження дати отримання копії оскаржуваного рішення та сплатити судовий збір у розмірі 2 560,00 грн.
 
У лютому 2021 року на адресу Верховного Суду надійшли матеріали  на усунення недоліків касаційної скарги, зокрема: квитанція про сплату судового збору у розмірі 2 560,00 грн, копія заяви про видачу копії постанови апеляційного суду з відміткою про її отримання ОСОБА_1 11 січня 2021 року, заяву про ознайомлення з матеріалами справи.
Згідно з положеннями статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та надані заявником докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки встановлені обставини свідчать про наявність поважних причин пропуску строку на оскарження, що є згідно із статтею 390 ЦПК України підставою для його поновлення.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Як підставу касаційного оскарження заявник зазначає, що судами попередніх інстанцій застосовано норми права без врахування висновків у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 755/9215/15-ц, від 26 листопада 2019 року у справі № 914/3234/16 та постанові Верховного Суду від 09 грудня 2020 року  у справі № 310/5378/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Також ОСОБА_1 посилається, що суди встановили обставини, що мають суттєве значення, на підставі неналежних доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України та відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування матеріалів справи.
Оскільки недоліки касаційної скарги усунуто, за формою та змістом касаційна скарга відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, отже наявні підстави для відкриття касаційного провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року.
Відкрити касаційне провадження у  справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Іваненко Олександра Сидорівна, Державне підприємство «Центр державного земельного кадастру» Тернопільська регіональна філія, Комунальне підприємство «Земельно-кадастрове бюро», про визнання недійсними та скасування договору дарування земельної ділянки, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та проектно-технічної документації земельної ділянки за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 липня 2020 року та постанову Тернопільського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:          	І. Ю. Гулейков       О. В. Ступак       Г. І. Усик