Єдиний унікальний номер 243/11506/20
Номер провадження 33/804/111/21 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ       УКРАЇНИ

09 березня 2021 року                                                                                                      м. Бахмут

Суддя  судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Донецького апеляційного суду Савкова С.В., за участю секретаря судового засідання Ільяшенка С.О., захисника Овчаренка О.О., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, стосовно ОСОБА_1 , за апеляційною скаргою захисника Овчаренка О.О.  на постанову Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2021 року, якою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який не працює, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у грошовому вимірі становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік,-

В С Т А Н О В И Л А:

Судом встановлено, що 19.12.2020 року о 12-45 год. у м. Слов`янськ по вул. Шовковична, біля буд. 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla д.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці ТЗ за допомогою газоаналізатору Alcotest 7510 чи проходження такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування усунутий. Проводився відеозапис тех. засобом BodyCam АН-00062, АН-00063 Xiomi Smash 70 day.

З таким рішенням не погодився захисник Овчаренко О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, провадження закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, захисник зазначив таке:
1. Суд, в порушення вимог п. 6 ст. 247 КУпАП, визнав ОСОБА_1 винуватим за ч. 1 ст. 130 КУпАП в той час, коли відповідальність за вказане адміністративне правопорушення виключена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617- VIII від 22 листопада 2018 року, що набрав чинності 01.06. 2020 року, тобто, та на момент складання протоколу, на переконання захисника,  відповідальність за вчинення зазначеного правопорушення КУпАП не передбачена.
2. Захисник зазначає, що судом порушено право на захист ОСОБА_1 та презумпція невинуватості, що виразилось в упередженості суду під час розгляду справи та з`ясуванні обставин справи.  
Так, захисник стверджує, що в суді першої інстанції неодноразово звертав увагу на той факт, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що останній  керував транспортним засобом і працівники поліції, на переконання захисника, склали протокол стосовно ОСОБА_1 з надуманих підстав.
Звертає увагу, що події, що зафіксовані на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи і які суд взяв до уваги в якості доказу вини ОСОБА_1 , відбуваються на місці для паркування автомобілів.
На підтвердження вищезазначених доводів захисник також вказує на покази свідків, в тому числі працівників поліції, які повідомляли, що свідків того, що ОСОБА_1 керував автомобілем,  немає. Крім того, свідок ОСОБА_2 суду пояснив,  що також не був очевидцем того, що ОСОБА_1 керував автомобілем і не знає осіб, які могли це бачити. При цьому ОСОБА_2 пояснював, що в його присутності ОСОБА_1 говорив поліцейським, що не керував автотранспортом та не планує цього робити.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 вбачається, що той був свідком відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння, та не був очевидцем того, що ОСОБА_1 керував автомобілем.

3. Також захисник стверджує, що суд взяв до уваги частину відеозапису, яка не здійснювалася працівниками поліції,  а з`явилася на диску при невідомих обставинах. При цьому, на зазначеному фрагменті відео зазначені відомості, які не дають можливість ідентифікувати осіб, які знаходяться на відео, встановити дату та час відеофіксації, а також особу, що  надала вказаний відеозапис. 
4. Захисник зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги пояснення ОСОБА_4 , який повідомив, що був свідком того, що 18.12.2020 року невідомий чоловік, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння почав рух на автомобілі та вчинив ДТП, оскільки наведене пояснення не можна вважати достовірним документом, так як в тексті відсутні відомості про особу, яка керувала ТЗ в стані алкогольного сп`яніння, та відсутні відомості про особу, яка прийняла пояснення.
5. На переконання захисника, суд був позбавлений можливості встановити у повному обсязі всі обставини справи, в тому числі встановити яким саме транспортним засобом міг керував ОСОБА_1 , та неправильно зазначив реєстраційний номер автомобіля.
6. Також захисник звертає увагу, що суд  при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 безпідставно застосував положення ст. 16 КУпАП.
В судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Розглядаючи  справу про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 ,   суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини правопорушення на підставі доказів, наявних в матеріалах справи і досліджених в судовому засіданні, які оцінені судом першої інстанції в їх сукупності, у відповідності з вимогами ст.ст.251, 252 КУпАП, що відображено у мотивувальній частині постанови суду.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до п. 2.5 ПДР України, водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.  Ця норма правового акту є імперативною, не допускає жодних виключень.
Як правильно встановив суд першої інстанції, порушення ОСОБА_1 п.2.5 Правил дорожнього руху і,   як наслідок, вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 349981 від 19.12.2020 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , поясненнями свідка ОСОБА_2 , які останній надав безпосередньо в судовому засіданні та пояснив, що в його присутності ОСОБА_1 відмовився проходити огляд на стан сп`яніння, крім того свідок зазначив, що не був очевидцем того факту, як ОСОБА_1 керував транспортним засобом, однак спілкувався на місці події з чоловіком на ім`я ОСОБА_4 (свідок ОСОБА_4 ), який розповідав, що бачив ОСОБА_1 за кермом автомобіля і у нього є відеозапис з відеореєстратора на підтвердження своїх показів, а також відеозаписами правопорушення, що містяться в матеріалах справи, в тому числі записом з відеореєстратора свідка ОСОБА_4 .
Згідно до протоколу ДПР18 № 349981 від 19.12.2020 року 19.12.2020 року о 12-45 год. у м. Слов`янськ по вул. Шовковична, біля буд. 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla д.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів). Від проходження медичного огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку на місці ТЗ за допомогою газоаналізатору Alcotest 7510 чи проходження такого огляду у медичному закладі відмовився у присутності двох свідків, порушивши п. 2.5 ПДР України, чим скоїв правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП. Від керування усунутий. Проводився відеозапис тех. засобом BodyCam АН-00062, АН-00063 Xiomi Smash 70 day.
В судовому засіданні апеляційного суду переглянуто відеозапис від 19.12.2020 року з відеореєстратора свідка ОСОБА_4 , з якого достеменно вбачається, що в період часу з 12-42 год. по 12-45 год. ОСОБА_1 перебуває біля автомобіля марки Toyota Corolla д.з. НОМЕР_1 разом з  іншим чоловіком, після чого сідає за кермо транспортного засобу та виїжджає з місця парковки, далі, під час здійснення вказаного маневру, пошкоджує автомобіль марки Toyota Corolla д.з. НОМЕР_1 у зв`язку з зіткненням з іншим автомобілем, що був розташований на паркувальному місці біля транспортного засобу ОСОБА_1 .
Допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 пояснив, що дійсно бачив як чоловік, прізвища якого він не знає,  з явними ознаками  алкогольного сп`яніння, керував транспортним засобом та під час спроби виїхати з місця парковки, скоїв зіткнення з припаркованим рядом автомобілем,  пошкодив свій автомобіль. Свідок також зазначив, що вказані події у повному обсязі зафіксовані на його відеореєстраторі, і ним особисто вказане відео передано працівникам поліції. Крім того, свідок детально описав зовнішні прикмети чоловіка, який сів за кермо автомобіля та поїхав, його одяг. Ці  прикмети повністю співпадають з зовнішністю  ОСОБА_1 .
Згідно письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , громадянин ОСОБА_1 в присутності вказаних свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння.
Вказане у повному обсязі підтвердив свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні суду першої інстанції.
Крім того, в матеріалах справи містяться відеозаписи з Body-камер працівників поліції, на яких зафіксовано факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
Аналізуючи наведені обставини справи та докази, що містяться в матеріалах справи, апеляційний суд дійшов висновку, що факт керування ОСОБА_6 транспортним засобом, та факт його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння підтверджуються матеріалами справи, в тому числі показами свідків, що свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обговорюючи доводи апеляційної скарги захисника, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.
1. 01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII  від 22.11.2018 року, яким Кримінальний кодекс України доповнено новою статтею 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції».
Стаття 130 КУпАП викладена в новій редакції «Керування суднами особами, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції» .
Відповідно п. 6 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
Статтею 8 КУпАП встановлено, що особа, яка вчинила адміністративне правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчинення правопорушення.
Закони, які пом`якшують або скасовують відповідальність за адміністративні правопорушення, мають зворотну силу, тобто поширюються і на правопорушення, вчинені до видання цих законів. Закони, які встановлюють або посилюють відповідальність за адміністративні правопорушення, зворотної сили не мають.
Крім того, слід звернути увагу, що на теперішній час діє Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року, який набув чинності з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, а саме 01 липня 2020 року.
Відповідно до вказаного закону № 720-IX від 17 червня 2020 року, внесено зміни у розділ I Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень"№ 2617-VIII  від 22.11.2018 року, а саме: виключено пункт 1підпункти 2-4, тобто, на теперішній час стаття 130 КУпАП діє в тій редакції, що діяла до 01 липня 2020 року.
Аналізуючи наведені норми права, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що в даному випадку відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції не скасовано та не пом`якшено, а навпаки, посилено, а враховуючи, що на час вчинення ОСОБА_1 , тобто 19 грудня 2020 року, ч. 1 ст. 130 КУпАП діяла в редакції «керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», підстав для закриття провадження у справі стосовно ОСОБА_1 не вбачається і суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо наявності в діях останнього складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
2.  Суд апеляційної інстанції не може погодитись з твердженням захисника щодо порушення судом першої інстанції права ОСОБА_1 на захист з огляду на те, що останньому у повному обсязі, за участю захисника Овчаренка О.О., роз`яснено права, передбачені ст.ст. 10,63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, про що є відповідна розписка (а.с. 23), справу розглянуто за участю ОСОБА_1 та його захисника Овчаренка О.О., всім учасникам надано право виступити та надати пояснення, в тому числі надано можливість поставити питання свідку.
Апеляційний суд не може погодить, що суд першої інстанції допустив будь-яку упередженість з огляду на те, що в матеріалах справи містяться докази, що викладені у цій постанові вище, які у повному обсязі підтверджують факт керування ОСОБА_1 автомобілем та факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння.
Відповідно ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів поліцейським у присутності двох свідків.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Аналізуючи вказану норму права, конкретні обставини справи, докази, що містяться в матеріалах справи, пояснення свідків, а також особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення, який особисто не заперечував факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння,  апеляційний суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, у повному обсязі підтверджена, а протокол про адміністративне правопорушення складено відповідно до вимог закону.
Той факт, що свідок ОСОБА_2 не бачив, як ОСОБА_1 керував автомобілем, в даному випадку не може бути визнано підставою, яка виключає наявність у діях ОСОБА_1   складу  адміністративного правопорушення, оскільки вказаного свідка залучено на виконання вимог ст. 266 КУпАП, для прийняття участі в якості понятого під час складання протоколу стосовно ОСОБА_1 саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, і згаданий свідок безпосередньо в судовому засіданні підтвердив факт відмови ОСОБА_1 від проходження огляду.

3.Відповідно до положень  статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Інспектор поліції Бабенко  Д.В. в повній мірі виконав ці обов`язки та долучив до матеріалів справи запис з відеореєстратора свідка ОСОБА_4 .
Як зазначалось у цій постанові вище, з відеозапису з відеореєстратора свідка ОСОБА_4 чітко вбачається, що в день події саме ОСОБА_1 сідає за кермо автомобіля марки Toyota, що перебував на місці для паркування, при цьому будь-яких складнощів при перегляді вказаного відеозапису для ідентифікації державного реєстраційного номеру транспортного засобу, яким керував ОСОБА_1 , не виникає. Відсутні також будь-які сумніви щодо дати та часу, коли це відео було знято, оскільки ці дані відображаються на записі під час його  відтворення.
Також апеляційний суд не може погодитись з твердженням захисника, що вказаний відеозапис з`явився при невідомих обставинах, оскільки допитаний в судовому засіданні суду апеляційної інстанції свідок ОСОБА_4 підтвердив той факт, що був очевидцем керування ОСОБА_1 автомобілем, і саме він надав працівникам поліції, на підтвердження своїх свідчень, запис зі свого відеореєстратора.

4.Зважаючи на пояснення свідка ОСОБА_4 , що надані ним безпосередньо в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції вважає, що письмові пояснення вказаного свідка є достовірними, оскільки у повному обсязі узгоджуються між собою та з іншими доказами у справі, тому суд першої інстанції законно та обґрунтовано взяв їх до уваги. Той факт, що у письмових пояснення не зазначено прізвище правопорушника не свідчить про недостовірність показів, оскільки, по-перше, у поясненнях зазначені інші відомості, що вказують на причетність саме ОСОБА_1 до подій, що описані у поясненнях, а саме: місце, дата та час події, номер та марка транспортного засобу, а також детально описано ситуацію, коли ОСОБА_1 почав рухатись на автомобілі та пошкодив транспортний засіб, зазначено кому та ким надано пояснення, по-друге, відсутність прізвища громадянина, який керував транспортним засобом є обґрунтованим, оскільки на момент складання письмових пояснень дані ОСОБА_1 були невідомі. Вказане підтверджується тим, що громадянин ОСОБА_1 тривалий час не надав працівникам поліції своїх документів, у зв`язку з чим був затриманий та доставлений до відділення поліції, що підтверджено відповідними протоколом (а.с. 6).

5.6.        Апеляційний суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові, суд першої інстанції дійсно зазначив, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla д.з. НОМЕР_2 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, однак, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом Toyota Corolla д.з. НОМЕР_1 , саме такий д.н.з. зазначений у протоколі про адміністративне правопорушення, у поясненнях свідків, рапортах, також, номер автомобілю видно на відеозаписах, що містяться в матеріалах справи. Всі вказані докази у справі вивчені судом першої інстанції і взяті до уваги, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині постанови, що в свою чергу свідчить про те, що допущена судом першої інстанції помилка у номері автомобіля є очевидною опискою, і не свідчить про те, що суд першої інстанції був позбавлений можливості встановити всі обставини справи.
З тих же підстав суд першої інстанції помилково послався на статтю 16 КУпАП, якою, начебто, керувався під час прийняття рішення у справі стосовно ОСОБА_1 , однак, при вивчені вказаної постанови, апеляційний суд встановив, що фактично приписи наведеної статті в даному випадку не застосовувалися, а тому, зазначена помилка не може бути визнана обставиною, що свідчить про необхідність скасувати постанову суду першої інстанції.
Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що істотних порушень законодавства, що тягнуть беззаперечне скасування постанови суду першої інстанції, не встановлено, тому постанову необхідно залишити без змін як законну та обґрунтовану, а апеляційну скаргу - без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду,-
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника Овчаренка О.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Слов`янського  міськрайонного суду Донецької області від 03 лютого 2021 року без змін.
Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя: