Ухвала
11лютого 2021 року
м. Київ
справа № 335/10190/19
провадження № 61-1224ск21 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Ткачука О. С. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В., 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» (далі - 
ПАТ «Запоріжжяобленерго»)   про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Позов мотивовано тим, що вона перебувала у трудових відносинах з 
ПАТ «Запоріжжяобленерго» з 12 травня 2014 року. 08 червня 2018 року згідно з наказом від 07 червня 2018 року № 2487-к була звільнена за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору на підставі частини третьої статті 38 КЗпП України. На час  звільнення у ПАТ «Запоріжжяобленерго» існувала заборгованість по виплаті їй заробітній платі. Заробітну плату позивач не отримувала у повному обсязі протягом тривалого часу.
Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за весь час затримки розрахунку станом на 07 червня 2019 року у розмірі 192 630 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною платою.
Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 червня 2018 року по 14 березня 2019 року у розмірі 140 388 грн 69 коп., яка зазначена без відрахування податку та обов`язкових платежів і зборів, та з якої податок і збори підлягають відрахуванню при сплаті. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
Суд першої інстанції встановив, що дана справа є малозначною.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 29 липня 2020 року  в частині стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» середнього заробітку на користь ОСОБА_1 за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08 червня 2018 року по 14 березня 2019 року у розмірі 140 388 грн 
69 коп., яка зазначена без відрахування податку та обов`язкових платежів і зборів, та з якої податок і збори підлягають відрахуванню при сплаті, та судового збору у розмірі 1 406 грн 89 коп. на користь держави скасовано. Ухвалено у цій частині нове судове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у зв`язку із спливом 
3-місячного строку звернення до суду.
У січні 2021 року до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку 
 ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.
Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.
Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8). 
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом 
на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).
Предметом спору у даній справі є вимоги майнового характеру - стягнення середнього заробітку за час затримки рохрахунку у розмірі 192 630 грн та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з несвоєчасною платою, а розмір оспорюваної суми складає 140 388 грн 69 коп.
Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2021 року не перевищують ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 
(2 270 * 100 = 227 000)
Отже, справа, на судове рішення у якій подана касаційна скарга, належить до категорії малозначних.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства.
У касаційній скарзі заявник зазначила, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Наведені заявником обставини не дають підстав для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики та зводяться до його незгоди з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, що не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України 
суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
Верховний Суд зауважує, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявник не продемонстрував наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.
Враховуючи викладене,  ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, тому у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 19, частиною четвертою статті 274, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Запорізького апеляційного суду від 17 грудня 2020 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                   О. С. Ткачук
 
       А. А. Калараш
 
       Є. В. Петров