КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД

 

апеляційне провадження №22-ц/824/1727/2021           
справа №760/19409/19
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 лютого 2021 року                                                                                                          м.Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача  Поліщук Н.В.
суддів Андрієнко А.М., Головачова Я.В.
за участю секретаря судового засідання Голопапи Д.І.
 
   розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Оксюти Т.Г. 
у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди,-
 
встановив:
 
            Додатковим рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року частково задоволено заяву ОСОБА_2 про стягнення судових витрат та вирішено стягнути з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 12750 грн. та витрати за проведення експертизи в сумі 8000 грн.
 
            Не погодившись з ухваленим рішенням, ФОП ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить додаткове рішення в частині задоволення заяви скасувати та ухвалити нове про відмову у її задоволенні.
 
            В апеляційній скарзі посилається на те, що про ухвалення додаткового рішення адвокат відповідача ОСОБА_3 звернувся заявою від 20 липня 2020 року, але при цьому вказує, що виконана робота підтверджується актом приймання-передачі від 17 серпня 2020 року, у зв`язку із цим вважає, що зазначений акт не відповідає умовам прийнятності.
 
            Окрім того, зазначає, що деякі види робіт, що перелічені у вказаному акті, не відносяться до видів правничої допомоги і не потребують спеціальних знань, а саме пункти акта №1, 6, 10, 11, 12.
 
            Також вважає, що не відповідають умовам розумного розміру такі витрати:
-       пункт 3 акта - консультація з приводу обставин справи 3400 грн.;
-       пункт 5 акта - погодження правової позиції у відзиві 425 грн.;
-       пункт 7 акта - складання та подача заяви про розгляд заяви з викликом учасників справи 1700 грн. При цьому вказує, що така заява зроблена у відзиві, а не як окрема. 
 
            Зазначає, що роботи у пункті 4 та пункті 5 акта по суті є однією роботою.
 
            Щодо витрат на проведення експертизи зазначає, що підставою для проведення експертизи у цивільній справі є ухвала суду. Провадження у цій справі відкрито 17 липня 2019 року, а висновок експерта датований 28 лютого 2019 року і не вказано, що її проведення здійснюється для цілей цієї цивільної справи.
 
            В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав.
 
            Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.
            
 Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем понесені витрати на правничу допомогу та на проведення експертизи, які підлягають відшкодуванню.
 
З матеріалів справи убачається, що ФОП ОСОБА_1 в липні 2019 року звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором оренди.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 16 березня 2020 року у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 16 березня 2020 року - без змін.
 
            Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
 
            Згідно із статтею 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат.
 
            Згідно із статтею 134 ЦПК України:
1. Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
2. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
3. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
4. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
 
            Згідно із статтею 137 ЦПК України:
1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
 
Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
 
З матеріалів справи убачається, що в провадженні суду перебувала зазначена цивільна справа, яка відповідно до ухвали від 17 липня 2019 року розглядалась в спрощеному провадженні без повідомлення учасників справи. 
 
Також установлено, що 22 липня 2020 року засобами поштового зв`язку відповідачем до суду першої інстанції направлена заява про ухвалення додаткового рішення за підписом представника ОСОБА_5 заяві просить стягнути з позивача 12750 грн. витрат на правову допомогу та 8647 грн. вартості проведення експертизи та витрат на її проведення.
 
Як на підтвердження витрат на правову допомогу у сумі 12750 грн. надає:
-            Договір №23/08-19 про надання правової допомоги від 09 серпня 2019 року, укладений між адвокатським об`єднанням "СПІЛЬНА СПРАВА" та ОСОБА_2 , згідно якого  правова допомога надається у справі №760/19409/19. Оплата за послуги обчислюється, виходячи з фактичних витрат  робочого часу адвоката, погодинна ставка становить  850 грн. Оплата здійснюється на підставі підписаних актів приймання-передачі виконаних робіт та наданих послуг на підставі рахунків-фактури ( пункту 1.1., 4.1., 4.2 Договору);
-            Акт №1 прийому-передачі наданих послуг до Договір №23/08-19 про надання правової допомоги від 09 серпня 2019 року. Акт датований 17 серпня 2020 року. Згідно із цим актом надані такі послуги:
 
№	Найменування послуг	Кіл-сть	Од.	Ціна за 1 год.	Сума всього:	
1.	Послуга з правової допомоги  	1	год.	850	850	
2.	ознайомлення з позовом та ухвалою про відкриття провадження у справі 760/19409/19	2	год.	850	1700	
3.	консультація Відповідачеві по предмету справи у справі 760/19409/19	4	год.	850	3400	
4.	проект заяви по суті справи - Відзиву на позов у справі 760/19409/19 	0,25	год.	850	212,50	
5.	погодження правової позиції у Відзиві на позов з Відповідачем у справі 760/19409/19	0,5	год.	850	425	
6.	подача в суд першої інстанції Відзиву на позов у справі 760/19409/19 (включно з виконанням вимог ЦПК України про надіслання копії відзиву з доданими матеріалами Відповідачу)  	1	год.	  850	850	
7.	складання і подача в суд першої інстанції клопотання у справі 760/19409/19 про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін; 	2	год.	850	1700	
8.	проект заяви по суті справи - Заперечення на відповідь на Відзив на позов у справі 760/19409/19	0,25	год.	850	212,50	
9	погодження правової позиції у Запереченні на відповідь на Відзив на позов у справі 760/19409/19 з Відповідачем	0,5	год.	850	425	
10.	подача в суд першої інстанції Заперечення на відповідь на Відзив на позов на відповідь на Відзив на позов у справі 760/19409/19 (включно з виконанням вимог ЦПК України про надіслання копії відзиву з доданими матеріалами Відповідачу)  	3	год.	850	  2550  	
11.	проект заяви на відповідь на Відзив на позов у справі 760/19409/19 про ухвалення додаткового судового рішення в частині судових витрат  	0,5	год.	850,00	425,00	
12.	погоджено правову позицію у цій заяві з Відповідачем у справі 760/19409/19, подано в суд першої інстанції цю заяву про ухвалення додаткового судового рішення в частині судових витрат (включно з виконанням вимог ЦПК України про надіслання копії відзиву з доданими матеріалами Відповідачу)  	1	год.	850	850	
 
            З матеріалів справи убачається, що першою заявою відповідача по суті справи є відзив, що підписаний адвокатом Селянським Д. та направлений до суду засобами поштового зв`язку 24 серпня 2019 року. У відзиві зазначено, що відповідач очікує понести витрати на правничу допомогу у розмірі 12000 грн., які і просить стягнути. До відзиву приєднано ордер від 09 серпня 2019 року, що підтверджує повноваження ОСОБА_3 представляти інтереси ОСОБА_2 згідно із Договором №23/08-19 про надання правової допомоги від 09 серпня 2019 року.
 
       У своїх рішеннях у справах "Баришевський проти України" від 26 лютого 2015 року, "Гімадуліна та інші проти України" від 10 грудня 2009 року, "Двойних проти України" від 12 жовтня 2006 року, "Меріт проти України" від 30 березня 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23.01.2014 р. ЄСПЛ указував, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат за умови, що буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. 
 
       При визначенні суми відшкодування слід виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
 
       Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
       У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат".
 
       У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18 вказано, що "склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення".
 
       Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України визначено, що витрати на правничу допомогу не обов`язково мають бути фактично сплаченими, але сторона, яка заявляє про їх стягнення має дотриматися інших вимог, що наведені вище і які є підставою для стягнення таких витрат.
 
Апеляційний суд відхиляє твердження скаржника про те, що оскільки  адвокат відповідача ОСОБА_3 звернувся із заявою про ухвалення додаткового рішення від 20 липня 2020 року, але при цьому вказує, що виконана робота підтверджується актом приймання-передачі від 17 серпня 2020 року, відтак цей акт не відповідає умовам прийнятності. Помилка в даті складання акта виконаних робіт не спростовує факту надання правничої допомоги та виконання адвокатом певних видів послуг, що перелічені в цьому акті, отже такий довід скаржника не приймається апеляційним судом.
 
Разом з тим, суд погоджується з доводами апеляційної скарги в тій частині, що ряд перелічених в акті видів робіт не можуть бути віднесено до видів правничої допомоги і не потребують спеціальних знань, зокрема, подача до суду відзиву, заперечень на відповідь на відзив та направлення копій цих документів відповідачу.
 
Окрім того, визначена в пункті 1 послуга "з правової допомоги" не містить обґрунтування щодо конкретного виду роботи, а є узагальненим визначенням, не відповідає критерію реальності, отже не може бути визнана такою, що підлягає відшкодуванню.
 
            Щодо доводів скаржника в частині невідповідності умовам розумного розміру витрат, визначених  у пунктах 3, 5, 7 акта, а також про те, що  роботи у пункті 4 та пункті 5 акта по суті є однією роботою, суд вказує на таке.
 
Складання проекту заяви по суті справи - відзиву на позов та погодження правової позиції у відзиві, так само як складання проекту заяви по суті справи - заперечення на відповідь на відзив на позов у справі та погодження правової позиції у запереченні на відповідь на відзив на позов у справі, стосуються однієї і тієї ж дії. Поряд з цим, слід врахувати такий вид послуги як консультація відповідача по предмету справи (4 години - 3400 грн.). 
 
Суд погоджується також із аргументом скаржника в тій частині, що визначена послуга в пункті 7 акту (складання та подача заяви про розгляд заяви з викликом учасників справи 1700 грн.) не може бути віднесена до окремого виду роботи, оскільки така заява викладена у відзиві, а не окремим документом, який потребує правового обґрунтування. 
 
Відтак, ураховуючи наведений алгоритм дій адвоката: ознайомлення з позовом та ухвалою про відкриття провадження у справі протягом 2 годин, безпосередньо консультація протягом 4 годин, далі складання проектів заяв та  узгодження позиції ,  з огляду на обставини цієї справи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності, суд уважає, що відшкодуванню підлягають такі види послуг: ознайомлення з позовом та ухвалою про відкриття провадження у справі - 1700 грн.,  консультація відповідача по предмету справи - 3400 грн.; складання проекту заяви по суті справи - відзиву на позов та погодження правової позиції у відзиві - 425 грн., складання проекту заяви по суті справи - заперечення на відповідь на відзив на позов у справі та погодження правової позиції у запереченні на відповідь на відзив на позов у справі - 425 грн., складання проекту заяви на відповідь на відзив у справі про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат - 425 грн., а всього до відшкодування за надання правничої допомоги 6375 грн. 
 
Щодо витрат на проведення експертизи, судом установлено наступне.
 
28 лютого 2019 року ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія" на підставі клопотання ОСОБА_2 складено висновок експерта №1-02/19. 
 
Відповідно до даних цього висновку убачається, що він стосується відповідей на питання справності та технічного стану мотопомпи MATARI MGP30T-1.
 
Обставини справи, згідно даних позовної заяви, стосуються правовідносин, у яких позивач 27 червня 2018 року передав в оренду до 28 червня 2018 року відповідачу, зокрема, зазначену мотопомпу. Внаслідок оспорювання позивачем факту передачі несправної мотопомпи, між сторонами виник цей спір.
 
Убачається, що перед поданням цього позову листом від 28 червня 2018 року (том 1 а.с.54) відповідач повідомив позивача (докази надсилання на звороті зазначеного аркуша справи) про намір проведення експертизи мотопомпи.
 
08 лютого 2019 року між відповідачем та ТОВ "Бюро судових експертиз "Надія" укладено Договір №1/02/19 на проведення комплексної судової товарознавчої та інженерно-технічної експертизи мотопомпи MATARI MGP30T-1. Вартість проведення експертизи 8000 грн. із 100% передоплатою.
 
Відповідно до даних рахунку та квитанції від 11 лютого 2019 року (том 2 а.с. 26, 27), відповідачем оплачено вартість проведення експертизи.
 
Листом експертної установи від 12 лютого 2019 року (том 1 а.с.63) позивач повідомлявся про зміст та перелік питань експертизи, часу та місця огляду мотопомпи. Докази відправлення зазначеного листа містяться на звороті цього аркуша справи та на наступних.
 
Відповідно до змісту висновку його підготовлено для подання до суду та експерти обізнані про кримінальну відповідальність.
 
Отже викладене підтверджує обставини складення висновку до пред`явлення позову до суду, що ґрунтується на частині 3 статті 102 ЦПК України, та з огляду на спір між сторонами є очевидною дією та правом збирання доказів до початку будь-якого судового провадження або для збирання аргументів під час вирішення спору у досудовому порядку.
 
З огляду на наведене, такі витрати підлягають відшкодування та додаткове рішення в цій частині скасуванню не підлягає.
 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд, -
 
ПОСТАНОВИВ:
 
            Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
            Додаткове рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року в частині вирішення вимог про стягнення витрат на правничу допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути із фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в сумі 6375 грн.
 
            В іншій частині додаткове рішення  Солом`янського районного суду міста Києва від 23 жовтня 2020 року залишити без змін.
 
            Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
 
Повний текст постанови складено 23 лютого 2021 року.
 
Суддя-доповідач                                                      Н.В. Поліщук

Судді                                                                         А.М. Андрієнко

                                                  Я.В. Головачов