ПОСТАНОВА 
Іменем України

09 березня 2021 року                                                         м. Кропивницький

справа № 390/1757/20
провадження № 22-ц/4809/410/21 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Чельник О. І., Черненка В. В.,
секретар судового засідання Кравченко Я. С.,
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
представник відповідача - адвокат Данилюк Надія Володимирівна,
третя особа - Фортечний районний у м. Кропивницькому відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро),
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2020 року у складі головуючого судді Пасічника Д. І.

УСТАНОВИВ:

22.12.2020 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Фортечний районний у м. Кропивницькому відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро), в якому просив визнати його батьком дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зобов`язати Фортечний районний у м. Кропивницькому відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) внести зміни у відомості про батька та дитину в актовому записі про народження дитини ОСОБА_3 , № 379 від 05.08.2020, наступним чином: - виключити відомості з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , № 379 від 05.08.2020, про батька - « ОСОБА_4 »; - включити відомості в актовому записі про народження дитини ОСОБА_3 , № 379 від 05.08.2020, про батька - « ОСОБА_1 »; - виключити прізвище дитини в актовому записі про народження дитини ОСОБА_3 , № 379 від 05.08.2020, - « ОСОБА_5 » та включити прізвище - « ОСОБА_6 »; - виключити по-батькові дитини в актовому записі про народження дитини ОСОБА_3 , № 379 від 05.08.2020, - « ОСОБА_7 » та включити по-батькові - « ОСОБА_8 ».
Крім того позивачем подано заяву про забезпечення цього позову шляхом заборони Фортечному районному у м. Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального правління юстиції (м. Дніпро) вносити зміни до актового запису № 379 від 05.08.2020 про народження ОСОБА_3 , та заборони Державній міграційній службі України видавати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заяву мотивовано тим, що підставою пред`явлення позову є грубі порушення відповідачем вимог ст. 52 Конституції України, ст. 135 СК України та ст. 7 Конвенції про права дитини.
Відповідач протягом тривалого часу (майже 5-ть календарних місяців) протиправно зволікає у внесенні правдивих відомостей про батька дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до актового запису № 379, де у графі «батько» зазначений кровний батько відповідача - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Відповідно до результату дослідження №28675 «Аналіз ДНК на батьківство» від 27.11.2020 з передбачуваним батьком - Позивачем та дитиною - ОСОБА_3 , ймовірність батьківства позивача становить 99,999999%.
На підтвердження обставин підстав звернення з позовом про визнання батьківства позивачем, та заяви про забезпечення позову, крім результату дослідження №28675 «Аналіз ДНК на батьківство» від 27.11.2020 надано спільні фотографій позивача та відповідача, позивача з дитиною - ОСОБА_3 , фотографію з місця поховання ОСОБА_4 , платіжних документів на перерахування коштів відповідачу, копії переписки в мережі «Viber», копію свідоцтва про народження ОСОБА_3 від 05.08.2020 року № НОМЕР_1 , витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, тощо.
В обгрунтування заяви про забезпечення позову ОСОБА_1 зазначав, що відповідач у період вагітності щонайменше двічі лишала територію України, виїздила до Німеччини в зимовий період: грудень 2019- січень 2020 року, в лютому 2020 року.
Також зазначав на необхідність забезпечення позову у зазначений ним спосіб, оскільки, відповідач має наміри полишити територію України, що може влинути на права дитини, яку позивач вважає своєю, та істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні вказаної заяви.
Відмовляючи у забезпечені позову в обраний позивачем спосіб, суд першої інстанції виходив з того, що належними та достатніми доказами не підтверджено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Крім того, заходи забезпечення позову, про які зазначає позивач, стосуються обмеження прав інших осіб.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Позивач подав апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування вказаної ухвали суду, та ухвалення нового рішення, яким задовольнити заяву про забезпечення позову: заборонити Фортечному районному у м. Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального правління юстиції (м. Дніпро) вносити зміни в актовий запис № 379 від 05.08.2020 про народження ОСОБА_3 , заборонити Державній міграційній службі України видавати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обгрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначив, що будь-які зміни до акту цивільного стану № 379 від 05.08.2020 інформації про батька з « ОСОБА_4 » на будь-якого іншого родича відповідача - діда, дядька, брата, племінника тощо, або на будь-яку іншу особу з умовним прізвищем, ім`ям та по-батькові - « ОСОБА_9 », « ОСОБА_10 » або на « ОСОБА_11 », призведуть до порушення честі і гідності дитини, порушення права дитини знати своїх батьків і права на піклування, а також позбавляють права позивача на ефективний захист та унеможливить виконання рішення суду.
ОСОБА_1 звертає увагу, що позов необхідно забезпечити в обраний ним спосіб, оскільки він є батьком дитини і діє на захист її інтересів.

Відзив на апеляційну скаргу не подано. 

Фортечний районний у м. Кропивницькому відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління (м. Дніпро) подав клопотання про розгляд справи без їх участі, просив вирішити питання на розсуд суду.

Позивач, відповідач та її представник в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись відповідно до вимог ст.ст. 128-131 ЦПК України. 
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін з таких підстав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.
Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).
Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. 
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до ст.150 ЦПК України позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, а також забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмету спору.
Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При цьому, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У поданій ОСОБА_1 позовній заяві ставиться питання про визнання його батьком дитини ОСОБА_3 , зобов`язання Фортечного районного у м. Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) внести зміни у відомості про батька та дитину в актовому записі про народження ОСОБА_3 , № 379 від 05.08.2020, виключити відомості з актового запису про народження дитини ОСОБА_3 № 379 від 05.08.2020 про батька - « ОСОБА_4 »; включити відомості у вказаному актовому записі про народження дитини про батька - « ОСОБА_1 »; - виключити прізвище дитини « ОСОБА_5 » та включити прізвище « ОСОБА_6 »; виключити по-батькові дитини « ОСОБА_7 » та включити по-батькові « ОСОБА_8 ».
В заяві про забезпечення позову ставиться питання про заборону Фортечному районному у м. Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального правління юстиції (м. Дніпро) вносити зміни до актоого запису № 379 від 05.08.2020 про народження ОСОБА_3 , а Державній міграційній службі України - видавати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я « ОСОБА_3 », ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Вимоги позивача обґрунтовані тим, що  відповідач часто виїжджає за кордон, ціобставини впливають на права дитини та його  як батька дитини -  ОСОБА_3 , оскількивиїзд відповідача разом з дитиною за межі України може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист.
Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (частина перша статті 126 СК України).
Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.
Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.
Відповідно до частини першої-четвертої статті 9 Закону України від 01 липня 2010 року № 2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті.
Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану.
Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.
Для державної реєстрації актів цивільного стану подається паспорт громадянина України або паспортний документ іноземця заявника та документи, які підтверджують факти, що підлягають державній реєстрації.
Згідно з частинами першою - четвертою статті 22 Закону № 2398-VI внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. 
У статті 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.
Унесення змін до актового запису про народження передбачений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.
Відповідно до пункту 2.13.1 зазначених правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є в тому числі і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.
Згідно з пунктом 2.16.4 цих правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.
На цій стадії вирішується лише питання про забезпечення позову, тому суд в ухвалі з цього питання не має права висловлюватись по суті спору, в тому числі давати оцінку наданим позивачем доказам щодо доведеності обставин, на які він посилається в обгрунтування своїх вимог.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. 
Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При обранні заходів забезпечення позову слід також враховувати необхідність збереження балансу прав і законних інтересів усіх учасників спірних правовідносин та інших осіб, не допускаючи використання заходу забезпечення позову у якості тиску на відповідача.
При оцінці співмірності слід враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження факту унеможливлення чи утруднення виконання майбутнього рішення суду в частині визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини.
Посилання на те, що відповідач часто виїжджає за кордон і може знову виїхати за межі України, не вказує на існування об`єктивних та правомірних підстав для забезпечення позову в обраний позивачем спосіб. 
Вказані у заяві ОСОБА_1  заходи забезпечення його позову щодо заборони відповідним органам   вносити зміни в актовий запис  про народження дитини та видавати паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_3  не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, направлені фактично на вирішення іншого спору, суттєво впливають  на   права на інтереси малолітньої дитини.
Оскаржена ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржена ухвала суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ст. ст. 374, 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Відповідно до норм ст. 141, 142 ЦПК України питання про розподіл понесених сторонами судових витрат може бути вирішене за наслідками розгляду позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 23 грудня 2020 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складено 19.03.2021.

Головуючий  С. М. Єгорова

Судді О. І. Чельник

В. В. Черненко