02.03.21
22-ц/812/523/21
Провадження №22-ц/812/523/21

П О С Т А Н О В А 
Іменем України

        02 березня 2021 року м. Миколаїв
колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:
головуючого: Базовкіної Т.М.,
суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,
із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М., 
за участю: позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Гроднової А.М., представника відповідача - Ярошенко І.Г., 
розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №489/3912/20 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на рішення, яке постановив Ленінський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича у приміщенні цього суду 15 грудня 2020 року, повний текст якого виготовлений 18 січня 2021 року, за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївообленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и л а :

       У серпні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Миколаївообленерго» (далі - АТ «Миколаївобленерго»), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі - ТОВ «МЕК») про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії. 
       Позов мотивовано тим, що йому та його матері на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1 . Особовий рахунок щодо постачання електричної енергії до вказаної квартири оформлений на його ім`я. В отриманому позивачем рахунку за електроенергію від 02 січня 2020 року було зазначено, що його заборгованість за спожиті послуги з постачання електроенергії складає 65 грн. 20 коп. та її необхідно сплатити в строк до 17 січня 2020 року. Позивач погасив заборгованість завчасно, а саме - 10 січня 2020 року. При цьому у травні 2020 р. він отримав рахунок-повідомлення, згідно якого він мав переплату за спожиту електричну енергію в розмірі 350 грн. 06 коп. З метою з`ясування цих обставин позивач звернувся до відповідача. Згідно відомостей останнього ОСОБА_1 повідомили, що належна йому квартира була відключена від електропостачання. Однак, як вказує позивач, це не відповідало дійсності, про що він повідомив відповідача. У зв`язку з чим 10 червня 2020 року представниками відповідача було здійснено технічну перевірку, за результатами якої було складено акт про порушення №К6378 у зв`язку з самовільним підключенням струмоприймачів. Того ж дня позивача було відключено від електропостачання. Відповідно до вищезазначеного акту про порушення АТ «Миколаївобленерго» було нараховано борг за недовраховану електричну енергію в розмірі 6 060 грн. 37 коп. Позивач не погоджується із нарахуванням заборгованості за необліковану електроенергію, оскільки він порушення ПРРЕЕ не вчиняв, самовільно електропостачання не підключав, в акті не зазначено, що електроенергія обліковувалась поза приладом обліку. Кожного місяця ОСОБА_1 платив згідно наданих рахунків за спожиту електричну енергію згідно показів лічильника, які щомісячно змінювались.
       Посилаючись на викладене, позивач просив визнати відсутність у нього обов`язку зі сплати на користь АТ «Миколаївобленерго» заборгованості за необліковану електричну енергію в розмірі 6 060 грн. 37 коп. згідно акту про порушення № К 6378 від 10 червня 2020 року, а також визнати дії АТ «Миколаївобленерго» з відключення від електропостачання протиправними та зобов`язати АТ «Миколаївобленерго» підключити квартиру ОСОБА_1 до електропостачання.
Відповідач направив до суду відзив, в якому зазначив, що 05 листопада 2019 р. на адресу позивача було направлено попередження про можливе припинення електропостачання у разі несплати заборгованості у розмірі 65 грн. 20 коп. У зв`язку з несплатою заборгованості у визначений термін 02 січня 2020 р. відповідачем було припинено електропостачання у квартирі, що належить позивачеві. Оскільки позивач, сплативши 10 січня 2020 р. заборгованість, з заявою про відновлення електропостачання не звертався, то АТ «Миколаївобленерго» не здійснювало підключення до електромережі. 10 червня 2020 р. під час проведення технічної перевірки на об`єкті позивача було виявлено самовільне підключення до електропостачання без порушення схем обліку. Представниками відповідача за даним фактом складено Акт №К6378 та демонтовано прилад обліку. Дії АТ «Миколаївобленерго» щодо відключення електроживлення за адресою: АДРЕСА_1 є законними, обґрунтованими, та таким, що відповідають п.п. 7.5, 7.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії (далі - ПРРЕЕ). 
У наданих до суду поясненнях представник третьої особи зазначив, що ТОВ «МЕК» не вживало заходів щодо обмеження/припинення електроживлення електроустановок за адресою: АДРЕСА_1 . Станом на 02 червня 2020 року у зв`язку із здійсненням перерахунку обсягів за особовим рахунком № НОМЕР_1 ,що обліковується за вказаною адресою, виникла переплата, яка на 08 вересня 2020 року складає 431 грн. 06 коп. 
Позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити.
Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи просив розглянути справу та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства.
       Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково.
       Визнано протиправними дії АТ «Миколаївобленерго» з відключення квартири АДРЕСА_1 від електропостачання та зобов`язано АТ «Миколаївобленерго» за власний рахунок підключити вказану квартиру до електропостачання.
       В задоволенні інших вимог відмовлено.
       Стягнуто з АТ «Миколаївобленерго» на користь держави судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що жодного доказу особистого отримання позивачем попередження про припинення електропостачання відповідачем суду не надано, тоді як припинення електропостачання є істотним порушенням договірних зобов`язань, тому оператор перед відключенням споживача від електропостачання повинен перевірити, чи вручено йому попередження про відключення, та чітко дотримуватись процедури відключення. Тому суд дійшов висновку, що відповідач припинив постачання електричної енергії позивачу, фактично не переконавшись в отриманні останнім відповідного попередження.
Окрім цього, відповідач не здійснив припинення електропостачання позивача у строк, передбачений в попередженні від 05 листопада 2019, а саме - 27 листопада 2019 року. Натомість, позивачу було виставлено рахунок від 02 січня 2020 на суму 65,2 грн., в якому встановлено термін оплати до 17 січня 2020 та попереджено, що його може бути відключено від електропостачання.
За такого суд вважав, що при відключенні квартири позивача від постачання електричної енергії відповідачем було суттєво порушено порядок відключення електричної енергії, передбачений п.7.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14 березня 2018 року №312, а тому позовні вимоги в частині визнання дій з відключення квартири протиправними є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки відключення квартири позивача від постачання електричної енергії було здійснено відповідачем з порушенням встановленого порядку.
Щодо позовної вимоги про визнання відсутності у ОСОБА_1  обов`язку зі сплати на користь АТ «Миколаївобленерго» заборгованості за необліковану електричну енергію, то суд виходив з того, що звернення з такими вимогами є неналежним способом захисту прав, відповідно до чинного законодавства, та позивачем не обґрунтована необхідність застосування в даному випадку саме такого способу захисту. Невірно обраний спосіб захисту порушеного права є підставою для відмови у задоволенні вимог.
       В апеляційній скарзі представник АТ «Миколаївобленерго» вказує, що рішення суду є необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам чинного законодавства, постановленим з невірним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, й просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Так, через невчасну та проведену не в повному обсязі оплату ОСОБА_1 вартості спожитої електричної енергії станом на 01 січня 2019 року сума заборгованості становила 65,20 грн., у зв`язку з чим 05 листопада 2019 року відповідач відповідно до вимог пункту 7.5 ПРРЕЕ направив йому поштою попередження про припинення електропостачання, в якому зазначено час та підстави припинення електричної енергії у випадку несплати заборгованості в сумі 65,20 грн. Дії щодо направлення попередження про відключення та відключення електроживлення квартири позивача здійснені чітко у відповідності до чинного законодавства про електроенергетику, отже суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач повинен надати суду докази отримання позивачем попередження про припинення електропостачання
Відповідач звертає увагу на те, що відключення відбулось на підставі попередження про відключення електроенергії від 05 листопада 2019 року, а не на підставі рахунку від 02 січня 2020 року, який був виставлений позивачу повторно, при здійсненні фактичного відключення. Зазначений рахунок не є попередженням про відключення в розумінні п. 7.5 ПРРЕЕ, у ньому міститься лише інформація про заборгованість та можливі наслідки при її несплаті.
Незважаючи на те, що позивач наполягав на тому, що відключення не здійснювалось, суд, виходячи з наявних доказів та показань свідків, встановив, що відключення об`єкта позивача AT «Миколаївобленерго» відбулось 02 січня 2020 року на дообліковому пристрої (у тамбурі). Таким чином, складання акту про порушення від 10 червня 2020 року №К6378 здійснено відповідачем правомірно. Так, згідно Акту встановлено порушення, передбачене п.п. 5 п. 8.2.5 ПРРЕЕ: самовільне підключення струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку, а також відсутність пломби на струмоведучій частині, що дає можливість доступу до струмоведучих проводів. Зазначений акт підписаний позивачем без зауважень.
Також суд безпідставно у рішенні зазначив, що протягом лютого-травня 2020 року позивач вказував поточні показники облікового приладу. Це спростовується наявними у справі доказами, зокрема, довідкою TOB «Миколаївська електропостачальна компанія» від 31 липня 2020 року, згідно якої, починаючи з лютого 2020 року по особовому рахунку позивача відсутні нарахування спожитої електричної енергії. Те, що позивач сплачував за спожиту електричну енергію на рахунок електропостачальної організації, не підтверджує виконання ним обов`язку щодо надання показів приладу обліку Оператору системи розподілу (яким з 01 січня 2019 року є AT «Миколаївобленерго»).
У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін. В обґрунтування відзиву вказує, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, оскільки прийнято на підставі належним чином оцінених обставин справи. Про наявність заборгованості за спожиту електроенергію в сумі 65 грн. 20 коп. йому стало відомо з рахунку від 02 січня 2020 року, який він сплатив 10 січня 2020 року. В цьому рахунку було зазначено про необхідність погасити заборгованість до 17 січня 2020 року та що у разі несплати можливе відключення, але жодним чином не вказано про те, що відключення електропостачання вже відбулося. Позивач наполягає на тому, що у січні 2020 року електропостачання не було припинено та заперечує твердження відповідача про відсутність нарахування до оплати вартості послуг з січня 2020 року та погоджується з висновками суду першої інстанції про недоведеність відповідачем факту його повідомлення у встановленому законом порядку про наявність заборгованості та відключення від електропостачання до 02 січня 2020 року. 
Від третьої особи - ТОВ «МЕК» надійшли пояснення на апеляційну скаргу, відповідно до яких у зв`язку із реформування в Україні електроенергетичної галузі з 01 січня 2019 року постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області є ТОВ «МЕК», а відповідач здійснює діяльність з розподілу/передачі електричної енергії як оператор системи розподілу. Починаючи з лютого 2020 року відповідач не передавав третій особі обсяги спожитої електроенергії за особовим рахунком позивача, а тому нарахування вартості спожитої електричної енергії не здійснювалось. Позивач протягом лютого -червня 2020 року здійснював оплату за спожиту електроенергію на рахунок ТОВ «МЕК», що станом на 11 червня 2020 року призвело до утворення переплати, але третя особа на вживала заходів до обмеження/припинення електроживлення електроустановок позивача. 
       Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача - Ярошенко І.Г., позивача ОСОБА_1 , його представника - адвоката Гроднової А.М., дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково із таких підстав.
Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ст. 264 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам закону не відповідає.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 з 2000 року є співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 21) та споживачем електричної енергії за вказаною адресою.
       02 липня 2012 року між ПАТ «Миколаївобленерго» (енергопостачальник) та ОСОБА_1 (споживач) укладений договір про користування електричною енергією № 4/028631, на ім`я останнього відкрито особовий рахунок № НОМЕР_2 (а.с. 51).
       11 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про ринок електричної енергії» від 13 квітня 2017 року № 2019-VIII (далі - Закон), тим самим розпочався процес реформування електроенергетичної галузі в Україні.
Одним з основних етапів реформи стало відокремлення (розділення) діяльності з розподілу електричної енергії від функцій виробництва, передачі та постачання, тобто створення відповідних окремих юридичних осіб.
Відповідно до статті 63 Закону універсальні послуги надаються постачальник таких послуг виключно побутовим та малим непобутовим споживачам.
Відповідно до абзацу 1 пункту 13 Перехідний положень Закону під час здійснення заходів відокремлення оператора системи розподілу вертикально інтегрований суб`єкт господарювання повинен до 1 січня 2019 року вжити заходів для відокремлення - оператора системи розподілу від виробництва, передачі, постачання електричної енергії шляхом створення відповідних суб`єктів господарювання.
Упродовж трьох років з 1 січня 2019 року такий електропостачальник, який отримав ліцензію на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії, виконує функції постачальника універсальних послуг на закріпленій території, яка визначається як область, міста Київ та Севастополь Автономна Республіка Крим, на якій до відокремлення провадив свою діяльність з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та постачання електричної енергії за регульованим тарифом вертикально інтегрований суб`єкт господарювання.
З 01 січня 2019 року постачальником універсальних послуг на території Миколаївської області є TOB «Миколаївська електропостачальна компанія», який з цього часту здійснює постачання електричної енергії для населення (побутових споживачів) Миколаївської області.
AT «Миколаївобленерго» здійснює діяльність з розподілу/передачі електричної енергії як оператор системи розподілу (ОСР).
Згідно із абзацом 5 пункту 13 Перехідних положень Закону фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.
       За положеннями пункту 2 Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №312 від 14 березня 2018 року (далі - Постанова) укладення договорів між споживачами та іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії відповідно до вимог Правил, здійснюється до 01 грудня 2018 року шляхом приєднання споживачів до публічних договорів приєднання (договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, відповідних договорів про постачання електричної енергії) на умовах чинних договорів про постачання електричної енергії та про користування електричною енергією, укладених з відповідними постачальниками електричної енергії за регульованим тарифом, шляхом подання заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку до цієї постанови.
Пунктом 1.2.1. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14 березня 2018 (далі - Правила, ПРРЕЕ), на роздрібному ринку електричної енергії споживання та використання електричної енергії для потреб електроустановки споживача здійснюється за умови забезпечення розподілу/передачі та продажу (постачання) електричної енергії на підставі договорів про розподіл/передачу, постачання електричної енергії, надання послуг комерційного обліку, які укладаються відповідно до цих Правил, Кодексу системи передачі, Кодексу систем розподілу та Кодексу комерційного обліку. 
Договір споживача з оператором системи укладається з кожним споживачем, електроустановки якого приєднані на території діяльності оператора системи. При цьому договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії розробляється оператором системи розподілу на підставі додатка 3 до цих Правил, договір споживача з оператором системи передачі укладається відповідно до типового договору, визначеного Кодексом системи передачі (пункт 1.2.4 Правил).
Згідно із пунктом 1.2.8. Правил постачальник універсальних послуг здійснює постачання електричної енергії на підставі договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, який є публічним договором приєднання та зміст якого визначається постачальником універсальних послуг на основі Типового договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Пунктом 4 Постанови (в редакції від 18 липня 2019 року) передбачено, що укладення операторам систем розподілу (далі - ОСР) договорів про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються зі споживачем, з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу, затвердженим постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року № 310, та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР, у засобах масової інформації і в пунктах обслуговування споживачів ОСР. ОСР шляхом безпосереднього вручення персоналом ОСР або з рахунком, або поштовим відправленням надає споживачу заяву-приєднання до зазначеного договору, яка формується за базами даних вертикально інтегрованого суб`єкта господарювання та містить ЕІС-коди точок комерційного обліку об`єкта споживача. Надання такої заяви-приєднання є пропозицією споживачу про приєднання до договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії на умовах діючого договору про користування або постачання електричної енергії (індивідуальні характеристики об`єкта, потужність, клас надійності, ідентифікаційні коди, особливості обліку тощо). Договір вважається укладеним з дати підписання споживачем заяви-приєднання до договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, яка повертається споживачем на адресу ОСР, та/або сплати за рахунком (квитанцією), який надсилається (надається) одночасно з договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, та/або з дати, указаної у заяві-приєднанні, якщо споживач протягом указаного в заяві-приєднанні терміну не звернувся до ОСР із запереченнями щодо укладення договору в цілому або щодо окремих умов договору та спожив будь-який обсяг електричної енергії.
Відповідно до пункту 7 Постанови (в редакції від 18 липня 2019 року) договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг.
Як вбачається з матеріалів справи протягом 2019-2020 років ОСОБА_1 користувався послугами відповідача та третьої особи, сплачував їх вартість.
Враховуючи викладене, між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем і третьою особою укладені два окремі договори, а саме: із відповідачем - договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії для набуття права отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії; із третьою особою - договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, укладений з метою продажу електричної енергії споживачу для забезпечення потреб його електроустановок, та за яким споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії.
Тобто ОСОБА_1 відповідно до положень пункту 22 статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», пункту 84 статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» є споживачем послуг з розподілу електричної енергії, які надає відповідач, та послуг з постачання електричної енергії для забезпечення потреб його електроустановок, які надає третя особа.
       Як встановив суд першої інстанції і таке не оспорюється сторонами по справі, відповідно до рахунку за електроенергію № 334053 від 02 січня 2020 року позивачу була нарахована заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 65,20 грн. та вказано про необхідність здійснити оплату до 17 січня 2020 року, в протилежному випадку можливе нарахування пені та відключення.
Відповідно до копії квитанції від 10 січня 2020 року позивач оплатив заборгованість у розмірі 65,20 грн.
Згідно рахунку-повідомлення за травень 2020 року у позивача була наявна переплата у розмірі 350,06 грн.
Як вбачається з акту № 3/050407/1 контрольного огляду вузла обліку електричної енергії (заміни) засобів комерційного обліку в мережах до 1000 В від 02 січня 2020 року, складеного без участі позивача, у зв`язку з заборгованістю за електроенергію, квартиру позивача було відключено від електропостачання на дообліковому пристрої (а.с. 17).
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також підтвердили, що їм на виконання надійшов наряд на відключення квартири позивача від електропостачання через заборгованість. Під час виходу на об`єкт позивача не було вдома. Тамбур відчинив сусід, також запросили голову ОСББ. Відключення було здійснено шляхом опломбування дооблікового пристрою. Фото та відео фіксація не застосовувалась. Після відключення залишили в тамбурі повідомлення для споживача.
Відповідно до акту № К 6378 технічної перевірки вузла обліку електричної енергії (заміни) засобів комерційного обліку в мережах до 1000 В№3/053913 від 10 червня 2020 року (а.с. 67) представниками відповідача в присутності позивача проведено технічну перевірку та виявлено порушення підпункту 5 пункту 8.2.5. ПРРЕЕ - самовільне підключення струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку, у зв`язку із чим був складений акт про порушення №К6378 від 10 червня 2020 року, який підписаний позивачем без зауважень (а.с. 52, 65). 
На копії вказаного акту від 10 червня 2020, наданого позивачем, містяться зауваження, які виконані пізніше, не в присутності представників відповідача. Такі обставини позивач підтвердив в суді першої та апеляційної інстанцій.
Відповідно до протоколу № 296 від 16 червня 2020 року засідання комісії АТ «Миколаївобленерго» з розгляду акту про порушення №К6378 від 10 червня 2020 року відносно споживача ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , визначено обсяг необлікованої електричної енергії за період з 02 січня 2020 року по 10 червня 2020 року - 2 330 кВт. год., вартість якої становить 6 060,37 грн. 
Звертаючись з позовом, ОСОБА_1 вказував, що йому не було відомо про відключення електроенергії в його квартирі 02 січня 2020 року, оскільки тоді відключення не відбулося, він продовжував користування електроенергією, а тому вважає дії відповідача з відключення електропостачання 10 червня 2020 року неправомірними, оскільки порушення ПРРЕЕ не вчиняв. 
Частково задовольняючи позовні вимоги щодо визнання протиправними дії АТ «Миколаївобленерго» та покладення обов`язку з підключення квартири до електропостачання, суд вважав, що при відключенні квартири позивача від постачання електричної енергії відповідачем було суттєво порушено порядок, передбачений п.7.5 ПРРЕЕ, оскільки належних та допустимих доказів про завчасне попередження споживача у встановлений законодавством спосіб про припинення йому постачання електричної енергії відповідачем суду не надано. 
       Колегія суддів з таким висновком суду не погоджується.
В силу підпункту 2 пункту 5.5.5. Правил споживач електричної енергії зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.
       За змістом пункту 4.12. Правил розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку, функції якого виконує АТ «Миколаївобленерго», в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку електричної енергії, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну.
Згідно із пунктом 7.1 ПРРЕЕ електрична енергія споживачу, який не допускає порушень своїх договірних зобов`язань перед оператором системи передачі та/або оператором системи розподілу та електропостачальником, постачається безперервно, крім випадків, передбачених умовами договорів, укладених споживачами з електропостачальником та оператором системи, та нормативно-правовими актами, у тому числі цими Правилами.
За пунктом 7.5. ПРРЕЕ припинення повністю або частково постачання електричної енергії споживачу здійснюється: 1) оператором системи за умови попередження споживача не пізніше ніж за 5 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема,  заборгованості за надані послуги з розподілу (передачі) електричної енергії відповідно до умов договору з оператором системи; 2) електропостачальником за умови попередження споживача не пізніше ніж за 10 робочих днів до дня відключення у разі, зокрема, заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію відповідно до умов договору з електропостачальником.
Тобто наявність у споживача заборгованості з оплати за спожиту електричну енергію є підставою для припинення постачання електричної енергії за умови попередження споживача. 
Пунктом 7.6. ПРРЕЕ передбачено, що у разі самовільного підключення споживачем струмоприймачів або збільшення величини потужності понад величину, визначену умовами договору з оператором системи, приєднання струмоприймачів поза розрахунковими засобами комерційного обліку, зниження показників якості електричної енергії з вини споживача до величин, які порушують нормальне функціонування електроустановок оператора системи та інших споживачів, невиконання припису уповноваженого представника відповідного органу виконавчої влади, який стосується вищенаведених порушень, оператор системи має право без попередження повністю припинити споживачу електроживлення після оформлення у встановленому цими Правилами порядку акта про порушення.
Відповідно до пункту 8.2.5. ПРРЕЕ у разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів безоблікового споживання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача (представника споживача) або іншої особи, яка допустила представників оператора системи на об`єкт (територію) споживача для проведення перевірки (за умови посвідчення цієї особи), оформлюється акт про порушення згідно з формою, наведеною в додатку 8 до цих Правил.
Пунктом 1.1.2. визначено, що самовільне підключення без порушення схеми обліку - це несанкціоноване (непогоджене) оператором системи підключення електроустановок, струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі за схемою, передбаченою проектними рішеннями та/або договором з оператором системи, після їх відключення оператором системи в установленому законодавством порядку (за умови наявності договору з оператором системи).
Таким чином виявлення оператором системи самовільного підключення споживачем струмоприймачів (після їх відключення оператором системи в установленому законодавством порядку) є підставою для припинити споживачу електроживлення без попередження після оформлення акта про порушення.
Як встановив суд першої інстанції, 02 січня 2020 року було припинено постачання електроенергії споживачу ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_1 ) через наявну заборгованість за спожиту електричну енергію, а 10 червня 2020 року у споживача ОСОБА_1 виявлено самовільне підключення струмоприймачів, електропроводки до електричної мережі без порушення схеми обліку, у зв`язку із чим був складений акт про порушення №К6378 та вдруге припинення електропостачання.
Оскільки судом першої інстанції, незважаючи на заперечення ОСОБА_1  цього факту, було встановлено, що 02 січня 2020 року у зв`язку із заборгованістю за електроенергію квартиру позивача було відключено від електропостачання на дообліковому пристрої, що зафіксована актом № 3/050407/1, то наступне припинення електропостачання у червні після виявлення підключення електроустановок відповідало наведеним положенням ПРРЕЕ (пункт 8.2.5), а суд помилково дійшов висновку про незаконність таких дій відповідача. Апеляційний суд також звертає увагу, що ОСОБА_1 акт про порушення №К6378 був підписаний без будь-яких зауважень та заперечень факту попереднього відключення струмоприймачів.
Щодо висновків суду про неналежне повідомлення ОСОБА_1 у листопаді 2019 року про наявність заборгованості в розмірі 65 грн. 20 коп. та відключення від електроспоживання у разі несплати такої заборгованості, то з огляду на положення статті 13 ЦПК України та заявлені позовні вимоги це не має правового значення для вирішення цього спору, оскільки ОСОБА_1 не оспорюється правомірність відключення від електропостачання 02 січня 2020 року, яке за твердженням відповідача стало наслідком невиконання позивачем попередження від 05 листопада 2019 року.
За такого апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги та відхиляє аргументи відзиву на апеляційну скаргу і приходить до висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_1 в частині визнання дії АТ «Миколаївобленерго» з відключення від електропостачання протиправними та зобов`язати АТ «Миколаївобленерго» підключити квартиру ОСОБА_1 до електропостачання.
Щодо вирішення судом позовних вимог про визнання відсутнім обов`язку позивача зі сплати на користь АТ «Миколаївобленерго» заборгованості за необліковану електричну енергію в розмірі 6 060 грн. 37 коп. згідно акту про порушення № К 6378.
Суд першої інстанції, дійшов висновку, що зазначені вимоги не є належним способом захисту прав позивача.
Колегія суддів з таким висновком суду погоджується.
       Згідно зі статтями 11, 15 ЦК України цивільні права й обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.
Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведений у статті 16 ЦК України.
Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. 
За змістом зазначеної норми цивільного права, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.
Спосіб захисту порушених прав, вказаний позивачем, повинен мати правові наслідки і бути виконуваним.
Так, складений працівниками електропостачальної організації в порядку, передбаченому пунктом 8.2.5. ПРРЕЕ, акт про порушення та визначення у протоколі комісії з розгляду акту про порушення відповідно до розділу 8.4 ПРРЕЕ обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення цих Правил, є лише фіксацією такого порушення, що було виявлено під час проведення перевірки дотримання цих Правил, тому оскарження обов`язку споживача у добровільному порядку сплатити вартість необлікованої електричної енергії, тоді як у разі відмови побутового споживача від сплати вартості необлікованої електричної енергії енергопостачальник звертається з позовом до суду та має право припинити постачання електричної енергії після прийняття судом рішення на користь енергопостачальника (крім випадку виявлення факту самовільного підключення), не є належним способом захисту прав споживача, оскільки складення зазначених документів уповноваженими особами не свідчить про порушення прав споживачів електричної енергії, а є підставою для подальшого звернення постачальника електроенергії з відповідним позовом до суду. Такі вимоги самі по собі не сприяють ефективному відновленню порушеного права, а тому не підлягають розгляду в судовому порядку. За таких обставин суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні цієї частини позовних вимог. 
Аналогічний правовий висновок був висловлений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року (справа № 800/559/17), від 03 квітня 2018 року (справа № 9901/152/18); від 30 травня 2018 року (справа № 9901/497/18); від 06 лютого 2019 року (справа № 522/12901/17-ц); від 11 лютого 2020 року (справа № 234/18252/18). 
Між тим, заявлені позивачем вимоги про визнання незаконними дії працівників енергопостачальника щодо відключення електроустановок позивача та покладення обов`язку з їх підключення за викладених у позовній заяві обставин є належним способом захисту за умови їх доведеності.
Оскільки висновки суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання незаконним дії працівників енергопостачальника щодо відключення електроустановок позивача та покладення обов`язку з їх підключення не відповідають обставинам справи, а також, що суд при вирішення цих позовних вимог припустився порушень положень матеріального права та вимог процесуального закону, в силу пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ҐЦПК України рішення суду у зазначеній частині необхідно скасувати, постановити нове судове рішення про відмову у позові. 
Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки рішення суду першої інстанції скасовується та ухвалюється нове, наявні передбачені статтею 141 ЦПК України підстави для розподілу судових витрат. 
Частинами 1, 2 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. 
В силу частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
По справі апеляційним судом рішення суду першої інстанції скасовано та постановлено нове про відмову у позові, тому відповідачу необхідно компенсувати понесені ним судові витрати - сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір (1261 грн 20 коп.), який підлягає компенсації за рахунок держави в силу положень частини 7 статті 141 ЦПК України, оскільки позивач на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» звільнений від сплати судового збору.
Керуючись статтями 367-369, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» задовольнити частково.
Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 грудня 2020 року скасувати в частині визнання дії Акціонерного товариства «Миколаївобленерго» з відключення квартири АДРЕСА_1 від електропостачання протиправними та зобов`язання підключити квартиру до електропостачання, постановити в цій частині нове судове рішення.
У позові  ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Миколаївообленерго», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» про визнання дій з відключення від електропостачання протиправними та зобов`язання підключити квартиру до електропостачання відмовити.
Компенсувати Акціонерному товариству «Миколаївобленерго», ЄДРПОУ 23399393, за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, 1261 грн 20 коп. сплаченого за подання апеляційної скарги судового збору.
В іншій частині рішення суду залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Ж.М. Яворська

Л.М. Царюк

________________________________________
Повний текст постанови складений 02 березня 2021 року