Справа № 158/2690/20  Провадження №33/802/126/21 	Головуючий у 1 інстанції:Сіліч Ю.Л. 	
Категорія:ч.1 ст.130 КУпАП 	Доповідач: Подолюк  В. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2021 року                                                                 місто Луцьк

       Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Подолюк В.А., за участю захисника ОСОБА_1  - адвоката Дорошкевича В.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 січня 2021 року,

ВСТАНОВИВ:

Вказаною постановою судді ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 (шістсот) неоподаткованих мінімумів громадян, що відповідно становить 10200 (десять тисяч двісті) грн. 
В дохід держави із ОСОБА_1 стягнуто 420 грн. 40 коп. судового збору.
Так, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він 12 жовтня 2020 року об 19 год. 10 хв. на автодорозі Т-0212, керував мотоциклом марки «Вайпер» (безномерний), з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів) і відмовився від проходження у встановленому законом порядку від огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України та відповідно вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погоджуючись із таким судовим рішенням  ОСОБА_1  подав на нього апеляційну скаргу в якій вважає його необґрунтованим та незаконним. Вказує про те, що обставини, які викладені в протоколі про адміністративне правопорушення не відповідають дійсності. Так, 12.10.2020 року він був зупинений працівниками поліції за керування мотоциклом без номерного знаку, однак, не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Проте, працівники поліції нічого не пояснюючи запропонували присісти в службовий автомобіль і відразу ж поїхали в смт.Цумань. По дорозі поліцейські запитували у нього про те чи він обізнаний про відповідальність за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння. Пропонували вирішити питання щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення за надання їм відповідної суми коштів. При цьому, на його заперечення щодо невживання алкогольних напоїв не реагували. Вже в смт.Цумань працівники поліції пересадивши його в інший службовий автомобіль, повезли за місцем його проживання, а коли прибули на місце, то вказали, що почекають поки він принесе їм грошові кошти. Вийшовши з автомобіля він пішов до свого будинку, однак вирішив грошові кошти працівникам поліції не надавати, оскільки алкогольних напоїв не вживав. Працівники поліції почекавши поблизу будинку близько 30 хв., поїхали. Через деякий час він отримав судову повістку про виклик до суду в справі про адміністративне правопорушення.
Зазначає про те, що працівники поліції не пропонували йому пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ані на місці зупинки транспортного засобу ані в медичному закладі. Свідків, які вказані в протоколі та письмові пояснення яких містяться в матеріалах справи на місці зупинки транспортного засобу, не було взагалі. Не знав він також про те, що відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення. Вказує і про те, що на відеозаписі, який міститься на диску, відсутні будь-які дані, які вказували б на керування ним транспортним засобом з явними ознаками алкогольного сп`яніння та відмову від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння. Вважає, що матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів про вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП
Посилаючись на вищевказані обставини, просить оскаржувану постанову судді скасувати, а справу щодо нього закрити за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення захисника ОСОБА_1 - адвоката Дорошкевича В.Б., який скаргу підтримав із наведених у ній підстав, приходжу до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.
За положеннями статтей 245, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в абз.3, 5 п.24 своєї постанови №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у статтях 247 і 280 КУпАП, у тому числі шляхом допиту свідків та призначення експертиз. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Судом вжито всіх заходів, передбачених КУпАП для з`ясування питання, зокрема про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому вищевказаний висновок суду є правильним і повністю відповідає вимогам ст.280 КУпАП.
ОСОБА_1 інкримінується вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, об`єктивна сторона якого, відповідно до диспозиції цієї норми закону, серед іншого, полягає у відмові особи, яка керує транспортним засобом від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Доказами в справі про адміністративне правопорушення відповідно до ст.251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. 
При цьому, за положеннями ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
       Факт вчинення ОСОБА_1 згаданого адміністративного правопорушення, за обставин зазначених в оскаржуваній постанові судді, підтверджуються зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами.         Так, його вина у вчиненні цього адміністративного проступку повністю доводиться: 
       - протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №457622 від 12.10.2020 року, за змістом якого ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння, відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку в присутності двох свідків. Від надання пояснень ОСОБА_1 відмовився, а також відмовився від отримання копії протоколу, про що й в ньому зазначено; 
       - письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 12.10.2020 року, з яких вбачається, що вони були свідками того, як водій мотоцикла "Вайпер" ОСОБА_1 маючи ознаки алкогольного сп`яніння (різкий запах з порожнини рота, нестійка ході, почервоніння очей, нечітке мовлення) відмовився у встановленому законом порядку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння.
       Вказані свідки неодноразово викликались в судове засідання, однак в суд не з`явились, а тому апеляційний суд дослідив і проаналізував їх письмові пояснення, які вважає належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП.
       - постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №886437 від 12.10.2020 року за ч.ч.5, 6 ст.121, ч.ч.1, 2 ст.126 КУпАП, відповідно до якої 12 жовтня 2020 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом, який незареєстрований у встановленому законом порядку, без посвідчення водія, без полісу обов`язкового страхування та без мотошолома. Від підписання цієї постанови та отримання її копії ОСОБА_1 відмовився.
       Крім того, як вбачається з матеріалів справи, факт керування транспортним засобом ОСОБА_1 у час та місці вказаному у протоколі, ним не заперечується, а також доводиться відеозаписом з боді-камери із службового автомобіля.
       Також як вбачається із оскаржуваного судового рішення, судом першої інстанції в якості свідка був допитаний працівник поліції ОСОБА_4 , який пояснював про те, що водій ОСОБА_1 був зупинений за керування транспортним засобом - мотоциклом без номерного знаку, в якого під час спілкування виявлено ознаки алкогольного сп`яніння, однак він відмовився пройти огляд на стан сп`яніння в присутності двох свідків.
       Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважаю, що винність  ОСОБА_1  у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, є повністю доведеною належними та допустимими доказами в розумінні ст.251 КУпАП, які містяться в матеріалах справи. 
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано визнав винним  ОСОБА_1  у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а саме – ухиленні особи, яка керувала транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння від проходження у встановленому законом порядку огляду на виявлення стану алкогольного сп`яніння, оскаржувана постанова судді є законною та мотивованою, а накладене на нього стягнення відповідає повністю вимогам ст.ст.23, 33 КУпАП. 
Твердження сторони захисту про те, що працівники поліції не пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на виявлення стану алкогольного сп`яніння ані на місці зупинки транспортного засобу ані в медичному закладі, до уваги судом не приймається, оскільки повністю спростовується матеріалами справи, і зокрема письмовими поясненнями свідків  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які також зазначені в протоколі, де вони поставили свої підписи, які суд в даному випадку вважає належними та допустимими доказами.
При цьому, твердження апелянта про відсутність на місці події вищевказаних свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повністю спростовується наданими суду поясненнями свідка ОСОБА_4 .
Не знайшло також в ході апеляційного розгляду свого логічного підтвердження твердження сторони захисту про складання протоколу щодо ОСОБА_1 не на місці зупинки транспортного засобу, оскільки сторона захисту з цього приводу не навела та не надала жодного доказу.
Таким чином, вищенаведені та усі інші доводи сторони захисту, які викладені в апеляційній скарзі та наведені в ході розгляду справи щодо незаконності судового рішення жодним чином не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції, а на думку апеляційного суду фактично спрямовані на уникнення ОСОБА_1 адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.130 КУпАП шляхом закриття провадження у справі.
Законних підстав для скасування оскаржуваного судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів яких просить апелянт, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана постанова судді, - без змін.
На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 06 січня 2021 року щодо нього, - без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя Волинського
апеляційного суду                                                                В.А. Подолюк