УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/13296/19 Головуючий у 1-й інст. Воробйова Т. А. 
Категорія 36 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Микитюк О.Ю., 
Павицької Т.М. 
секретаря
судового засідання Ковальської Я.В.
з участю заявника 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 року, постановлену під головуванням судді Воробйової Т.А.
у цивільній справі № 295/13296/19 за заявою ОСОБА_1 про скасування виконавчого листа у цивільній справі за позовом приватного підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги, -
в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ПП «ВЖРЕП №4» звернувся до суду з позовом. Позивач просив стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги. За результатами розгляду позову 14.11.2019 року ухвалено рішення суду про часткове задоволення позовних вимог - стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4» 2 126,69 грн. заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за період з 01.09.2016 по 01.06.2018 року, а також 768,40 грн. судового збору.
Після набрання 17.12.2019 рішенням суду законної сили, 08.01.2020 року видано виконавчий лист про стягнення вказаної заборгованості та судового збору.
В липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування виконавчого листа та скасування судового збору.
Розглянувши вказану заяву, суддя Богунського районного суду м.Житомира Кузнєцов Д.В. оцінив заяву ОСОБА_1 за змістом як заяву про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, та дійшовши висновку, що вона не відповідає вимогам абз.2 ч.2 ст.183 ЦПК України (щодо надання доказів надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження) заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень), повернув вказану заяву без розгляду, на підставі ч.4 ст.183 ЦПК України.
28.08.2020 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про скасування виконавчого листа по справі №295/13296/19 провадження №6/295/179/20, додавши до заяви копію фіскального чеку на підтвердження надіслання рекомендованого листа ПП «ВЖРЕП №4», усунувши таким чином зазначені в ухвалі недоліки.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 08 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа, виданого 08.01.2020 року Богунським районним судом м.Житомира відповідно до рішення цього ж суду від 14.11.2019 року у справі №295/13296/19 за позовом ПП «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги.
У поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить вказану ухвалу суду скасувати, визнати виконавчий лист від 14.11.2019 року неправомірним та скасувати, закрити виконавче провадження від 05.02.2020р. ВП №61124761. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що він не був належним чином повідомлений про розгляд його заяви, оскільки ухвалу про призначення до розгляду отримав лише 10.09.2020 року. Також апелянт вважає, що не має зобов`язань перед стягувачем, а тому відповідно до ч.2 ст.432 ЦПК України його заява підлягає задоволенню. 
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що  ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про скасування виконавчого листа, виданого Богунським районним судом м.Житомира від 08.01.2020 року у справі №295/13296/19, обґрунтовуючи свою заяву, зокрема, тим, що суд не взяв до уваги або не знав про існування уже діючого наказу, виданого 04.10.2018 року у справі №295/1253/18 про стягнення боргу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також про відкриття виконавчого провадження від 06.12.2018 року ВП №57853572. Заявник вказує, що суд не має права вимагати стягнення з боржника, оскільки є таке, що набрало законної сили, постановлене по спору між тими ж сторонами і з тих же підстав рішення суду. Заявник вважає, що ПП «ВЖРЕП №4» умисно, знаючи про відкриття виконавчого провадження, приховав це провадження від суду і подав нову позовну заяву 30.08.2019 року №76/19 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 5 316,73 грн. та судового збору 1 921,00 грн. Заявник стверджує також, що ПП «ВЖРЕП №4» в подальшому знову звертається про стягнення боргу на користь іншої юридичної особи, ПП «Нова Крошня-Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4», до якого заявник не має відношення, і 06.02.2020 року Богунським районним судом м.Житомира видано судовий наказ №295/937/20 про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 боргу на користь ПП «Нова Крошня-Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4». Після чого Богунським районним судом м.Житомира видано судовий наказ у справі №295/1265/20 від 07.02.2020 року про стягнення боргу у солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Посилаючись на наведені обставини, заявник вказує, що не погоджується з рішенням про стягнення з нього заборгованості за вказаним виконавчим листом у справі. Окрім того, заява містить доводи ОСОБА_1 стосовно незаконності видачі 08.01.2020 року виконавчого листа по справі іншим суддею Гулак Н.А., а не суддею Кузнєцовим Д.В., яким приймалося рішення у справі. Заявник вважає, що суддя Гулак Н.А. позбавила його права протягом 15 днів з дня вручення копії виданого судом виконавчого листа подати заяву про скасування виконавчого листа до суду, не надіславши на адресу заявника виконавчого листа від 08.01.2020 року. 
Разом з тим, судом встановлено, що в провадженні Богунського районного суду м.Житомира перебувала цивільна справа №295/13296/19 за позовом ПП «ВЖРЕП №4» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані житлово-комунальні послуги. 
Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 14.11.2019 року позовні вимоги ПП «ВЖРЕП №4» задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2 126,69 грн. за період з 01.09.2016 по 01.06.2018 року, а також 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору. Зазначене рішення набрало законної сили та є чинним. 
Матеріали справи свідчать про те, що справу було розглянуто за участю в судовому засіданні ОСОБА_1 . З протоколу судового засідання, який міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.83-84) вбачається, що в судовому засіданні 14.11.2019 року судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду по вищезазначеній справі, яку було отримано сторонами, у т.ч. ОСОБА_1 того ж дня, що підтверджується відповідною розпискою (а.с.86). Повне судове рішення було складено судом 18.11.2019 року (а.с.88-91) та надіслано сторонам. Відповідно до поштового повідомлення ОСОБА_1 повний текст рішення отримано 22.11.2019 року(а.с.95). 
З матеріалів справи вбачається, що рішення суду у справі ОСОБА_1 в апеляційному порядку не оскаржувалося. 
Після набрання 17.12.2019 року рішенням суду законної сили, 08.01.2020 року видано виконавчий лист про стягнення вказаної заборгованості та судового збору, за заявою стягувача. 
За змістом до ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, підлягають виконанню на всій території України.
Згідно зі ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.
У відповідності до ч.2 ст.432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Тобто, підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню має слугувати в першу чергу відсутність зобов`язань боржника перед стягувачем.
Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
Так, помилковою є видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню).
Судова практика допускає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, з підстав його помилкової видачі, якщо вже після видачі виконавчого листа по справі рішення суду було скасоване.
Суд першої інстанції правильно вважав, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Отже, визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, законодавець пов`язує лише з тим, що виконавчий лист було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Досліджуючи питання наявності таких обставин, які могли б слугувати підставою для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого листа Богунського районного суду м.Житомира, виданого 08.01.2020 року у справі №295/13296/19 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПП «ВЖРЕП №4» заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2 126,69 грн. за період з 01.09.2016 по 01.06.2018 року, а також 768,40 грн. витрат по сплаті судового збору, суд першої інстанції врахував, що 04.10.2018 року Богунським районним судом м.Житомира видано судовий наказ у справі №295/12532/18 про стягнення на користь ПП «ВЖРЕП №4» з боржника ОСОБА_2 заборгованість за надані послуги в розмірі 6 256,94 грн. за період з 01.10.2015 по 31.05.2018 року, та 176,20 грн витрат по сплаті судового збору (а.с.7). За даним судовим наказом відкрито виконавче провадження постановою від 06.12.2018 року у ВП №57853572 (а.с.8). У зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_2 08.01.2019 року, державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження від 29.01.2019 року (а.с.9). Зазначені документи були наявні у матеріалах справи на момент винесення судом рішення у даній справі. Відповідно, були враховані судом при розгляді справи. 
Як уже зазначалось, у справі №295/13296/19 заявлявся позов про стягнення з ОСОБА_1 як співвласника квартири АДРЕСА_1 заборгованості за надані послуги ПП «ВЖРЕП №4» за період з 01.09.2016 по 01.06.2018 року у розмірі 5 316,73 грн.
Судом при розгляді справи встановлено та відображено у рішенні суду, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла один із співвласників квартири АДРЕСА_1 - мати відповідача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина. З копії спадкової справи, заведеної до майна померлої, судом було встановлено та зазначено про це у рішенні суду, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері шляхом подання відповідної заяви на ім`я Житомирської державної нотаріальної контори. Встановивши таким чином, що позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 в т.ч. як до спадкоємця ОСОБА_2 , в межах визначеного ЦК України строку у відповідності до ст.1281, 1282 ЦК України, взявши до уваги, що ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері у вигляді 1/5 частки квартири по АДРЕСА_2 , до нього перейшли обов`язки щодо утримання зазначеної частки та сплати послуг за надані житлово-комунальні послуги. Тому суд дійшов висновку про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 2 126,69 грн., пропорційно до належної йому частки (2/5) у праві спільної часткової власності на квартиру.
Таким чином, обставини, що передували розгляду даної справи щодо попереднього стягнення за судовим наказом із ОСОБА_2 заборгованості на користь ПП «ВЖРЕП №4», нарахованої за період, який частково включає період нарахування заборгованості, заявленої у даній справі, досліджувались судом та були враховані ним при винесенні рішення у справі. Відтак, відсутні підстави вважати, що рішення суду було винесено за наявності рішення з того самого предмету та з тих самих підстав, а тим більше, за участі тих самих сторін. 
Доводи заявника переважно стосуються незгоди з рішенням суду у вказаній справі, при тому, що, як уже зазначалось, апеляційну скаргу на рішення суді у справі ОСОБА_1 не подавав. 
Водночас, зазначені у заяві твердження ОСОБА_1 не доводять жодної із обставин, що може бути підставою для визнання виконавчого листа, виданого у справі, таким, що не підлягає виконанню. 
Так, наведені заявником факти стягнення заборгованості за надані послуги стосуються або інших осіб (інших співвласників квартири у відповідних частках), або іншого періоду нарахування заборгованості, або взагалі іншої юридичної особи – стягувача, ПП «Нова Крошня-Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №4», яким здійснювалося стягнення боргу у судовому порядку. 
Отже, обставин, які б свідчили про помилкову видачу судом виконавчого листа у даній справі не встановлено. Відтак, підстав для задоволення заяви про скасування (визнання таким, що не підлягає виконанню) виконавчого листа, виданого у цій справі немає.
Виходячи із наведеного, підстав для зміни чи скасування оскаржуваного судового рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають. 
Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 08 вересня 2020 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 

Головуючий:                         Судді:

       Повний текст постанови складений 10.02.2021 року.