Справа № 461/10651/20                                 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р. 
Провадження № 33/811/90/21                 Доповідач: Романюк М. Ф. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року Львівський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Романюка М.Ф., за участю захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – адвоката Гелемея Юрія Миколайовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП,

в с т а н о в и в :

вищенаведеною постановою  ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст.124 КУпАП та накладено стягнення – 340,00 грн. штрафу в дохід держави.
 
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної судової адміністрації України 420,40 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді, ОСОБА_1 визнано винним в тому, що він  13.12.2020 року о 17 год. 25 хв. на адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 51, гр. ОСОБА_1 , керуючи т.з. Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 при перелаштуванні з правої смуги у ліву не вибрав безпечної швидкості руху та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на т.з. KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який стояв попереду у лівій смузі через корое, що утворився. Внаслідок ДТП т.з. отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, автор протоколу зазначає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Не погоджуючись із рішенням судді районного суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, просить постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року скасувати, та прийняти нову постанову, якою провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП.
Окрім того, просить поновити строк апеляційного оскарження вказаної постанови, оскільки розгляд справи відбувся без його участі, оскаржувану постанову отримано ним лише 30.12.2020 року, а тому, на переконання апелянта, строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог покликається на те, що в матеріалах справи є пояснення ОСОБА_2 в яких остання не вказувала про наявність пошкодження транспортного засобу. Вказує, що з долучених до апеляційної скарги фотографій, на яких зображені транспортні засоби, які брали участь в ДТП, вбачається, що транспортний засіб ОСОБА_2 не має пошкоджень.
Зазначає, що матеріали справи не містять клопотань про залучення ОСОБА_2 як потерпілого в розумінні КУпАП, тому і в матеріалах справи відсутні клопотання про відшкодування матеріальної шкоди в порядку ст.40 КУпАП.
Наголошує, що визнає сам факт контакту з транспортним засобом ОСОБА_2 , однак такий контакт не завдав будь-яких пошкоджень, а отже, на думку апелянта, відсутній склад адміністративного правопорушення.
Заслухавши захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - адвоката Гелемея Ю.М., який підтримав подану апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Матеріалами справи підтверджуються доводи апелянта щодо причин пропуску строку апеляційного оскарження. Суд вважає, що строк апеляційного оскарження пропущений апелянтом з поважних причин, а тому його слід поновити.
При розгляді справи про адміністративне правопорушення суд, відповідно до вимог ст. ст.245, 280 КУпАП, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За змістом ст.124 КУпАП відповідальність за вказаною статтею наступає у випадку порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Незважаючи на невизнання ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, така підтверджується сукупністю зібраних та перевірених суддею першої інстанції доказів, яким надано належну оцінку.
Так, висновок судді про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується доказами у справі: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №419074 від 13.12.2020 року (а.с.1), схемою місця ДТП (а.с.2), письмовими поясненнями ОСОБА_2 (а.с.3), ОСОБА_1 (а.с.4).
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №419074 від 13.12.2020 року у вину ОСОБА_1 поставлено те, що 13.12.2020 року о 17 год. 25 хв. на адресою: м. Львів, вул. Городоцька, 51, гр. ОСОБА_1 , керуючи т.з. Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 при перелаштуванні з правої смуги у ліву не вибрав безпечної швидкості руху та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на т.з. KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який стояв попереду у лівій смузі через корок, що утворився. Внаслідок ДТП т.з. отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, автор протоколу зазначає, що ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
В силу вимог п. 12.1. Правил дорожнього руху під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
Пунктом 13.1 Правил дорожнього руху визначено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що дії водія ОСОБА_1 , який порушив вимоги п.12.1 та 13.1 Правил дорожнього руху, а саме керуючи транспортним засобом марки Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 при перелаштуванні з правої смуги у ліву не вибрав безпечної швидкості руху та не вибрав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на т.з. KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 перебувають у причинно-наслідковому зв`язку із дорожньою пригодою та внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження.
Що стосується покликань апелянта про те, що контакт транспортного засобу під його керуванням з транспортним засобом під керуванням ОСОБА_2 не завдав будь-яких пошкоджень, то такі є безпідставними, оскільки зі схеми місця ДТП від 13.12.2020 (а.с.2), яка без жодних зауважень підписана учасниками дорожньо-транспортної пригоди, вбачається, що транспортним засобом Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_1 отримано внаслідок ДТП пошкодження, а саме пошкоджена передня частина капота; транспортним засобом KIA SPORTAGE, д.н.з. НОМЕР_2 отримано внаслідок ДТП пошкодження, а саме пошкоджений молдинг і задній бампер. 
Таким чином, наведеними доказами, достовірність яких в апеляційного суду не викликає сумнівів, в повній мірі стверджується вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на підставі яких суддею відповідно до вимог ст.ст.245, 280 КУпАП всебічно і повно з`ясовано всі обставини справи, що мали значення для правильного вирішення справи.
Покликання апелянта в апеляційній скарзі про те, що постанова суду винесена із порушеннями норм чинного законодавства, не в повній мірі відповідає вимогам закону,матеріалам та обставинам справи, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було. Суддя відповідно до ст.ст. 245 та 280 КУпАП повно і всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 накладено судом першої інстанції у відповідності до вимог ст. 33 КУпАП, та в межах санкції ст. 124 КУпАП, що є достатнім для виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Переконливих доводів, які б безумовно спростовували висновки судді в постанові, при розгляді апеляційної скарги не було наведено, а обставини на які покликається апелянт, як невраховані судом першої інстанції, були в повній мірі враховані судом першої інстанції при винесенні постанови.
Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права судом першої інстанції не встановлено, тому, постанова суду першої інстанції є законною і обґрунтованою та такою, що не підлягає скасуванню.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для її скасування немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

поновити особі, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року.
Постанову судді Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2020 року відносно ОСОБА_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя          М.Ф.Романюк